EN KVINNE I BERLIN
Hvem skulle trodd det?
Den 26. april 1945 var det kommet så langt.
Den russiske hær omringet Berlin og kjempet seg mot Riksdagen.
Den dagen kunne man se soten bak skyene.
Duften av syriner fra forlatte hager trengte gjennom røyken.
Hvordan begynne?
Hvordan finner jeg de rette ordene?
Som journalist hadde jeg reist i 12 land.
Jeg bodde i Moskva, Paris og London. Paris og London var fine.
Men jeg dro frivillig tilbake. Jeg ville være med.
Hva jeg heter har ikke noe å si.
Jeg er en av mange som begeistret trodde på vårt land.
Bare de svake tvilte.
Warszawa, Brussel, Paris. Vi seirer
Russerne mangler lederskap. Før de får tatt seg inn igjen, -
banker vi på dørene i Moskva.
"Beklager at vi trenger oss på, men det er jo krig."
Gerd hatet jernbanestasjonen Da han gikk, ga støvlene gjenlyd.
Vi var overbevist om at vi handlet rett. Vi pustet nasjonens luft, -
- og sto midt oppi det.
Han hjalp meg med frakken. - Russerne har noe i vente!
Vi var på Sorbonne, og vi bablet i vei på fransk.
Han trodde jeg var en av de store, blonde svenskene.
Så tok jeg et lite trinn, så jeg kunne gå i takt med ham, -
og så stoppet han og sa:
"Une fille du Führer." Så var det vennskapet over. Synd.
Et øyeblikk. Slå av musikken, takk.
La oss tenke på våre menn en stund, -
som akkurat nå er spredt utover Europa.
Da kan de også delta i hyggen i kveld.
Stikk av!
Løp! Løp! Vekk!
Vekk!
Kom her!
Skynd deg!
Vent på meg! - Forsiktig. Dukk hodet.
Der er du jo. - Vent på meg!
Ingen uniformer og våpen, da skyter de oss.
Felix, hvor er du?
Felix?
Hvor er han nå, da?
Det kommer ingen ordrer. Ingen nyheter. Ingenting.
Ikke en jævel bryr seg om oss.
Lenchen, hvor er du?
I Wedding sender de allerede barn mot dem.
Russersvin.
Det var bokhandlerne. Av og til snakket de fransk.
Apotekerenken. Mannen kurerte engang Hindenburgs hodepine.
Det er slutt.
Nå tråkker man over døde for et glass syltetøy.
Det er den stille fru Binder. Hun er musiker, -
- og mannen hennes er savnet.
Er det ingen som kan hjelpe? Hun får ikke puste.
Se på meg.
Jeg ska! skrive ned alt. Fortelle alt.
Og du, Gerd, skal lese det.
Får jeg by deg noe?
Takk.
Fra Schlesien. Hun kommer seg aldri.
Fort.
Ned der, fort.
Mor? -Ikke vær redd. Jeg er her.
Holdt!
Hør etter! Alle beboerne i denne gaten -
- skal levere våpnene sine.
Dette er siste advarsel. Hør etter!
Dette er siste advarsel.
Rykk frem! Der!
Følg meg!
Opp! ' Pass på!
Misha er blitt skutt!
La ham ligge! - Pass på!
"Du har".
"Han, hun, den, det har..."
Kom igjen! Kom igjen!
Forsiktig! Inn her!
Kamerat oberst, vi er nesten fremme ved Potsdam Stasjon.
Vi skulle fortsette til Riksdagen, men vi blir her!
Javel, kamerat oberst.
Vi blir her! - Vi skulle fortsette.
Skal vi ikke til Riksdagen? - Det blir det faen ikke noe av!
Det er en ordre!
Tilbaketrekning! Sørg for å sikre flankene.
Forstått?
Soldater? offiserer?
Våpen?
Soldater? offiserer?
Det skal nok gå...
Er det noen som har våpen?
Av sted med dere. Ut.
Ut med dere! - Russersvin.
Opp!
Hva er det du vil?
Russisk? - Ja
Russisk?
Kom. Kom.
Mat.
Krigen slutt.
Kom, dame. Mat.
Krigen slutt, dame.
Ikke redd. Ikke redd.
Vi lar oss da ikke begrave her.
Kom, dame.
Ikke redd.
Kom, kom. Ikke skjelv sånn. Godt. Kom.
Hei, pene damer Kom her - Kom, kom.
Hvis dere er snille, får dere mat.
Poteter. Veldig godt.
Får jeg lov?
Hvem vet hvordan dette virker?
Der er de, vår sovjetiske befriere.
De er glade, og overrasket over at de kom så langt.
Jeg kjenner dem og skikkene, landsbyene, slurvete nybygg, -
som de er så stolte av.
De holder ikke på formene...
Stopp, ditt svin.
Forsvinn!
Prøv med litt urin. - Gi deg.
Nei, jeg mener det. - Urinen din er for gammel.
Jeg helbredet generalen min i Leningrad med urin.
Du lyver. - Ren og skjær sannhet.
Hva gjør de?
Vær så god.
Har du en mann?
En mann og to barn.
Bli med allikevel.
Fort. Fort.
Slipp meg forbi!
Nei! Nei! Svin!
De hører ikke til her.
Jeg har ikke gjort noe! Slipp meg!
Ikke skap deg. Du setter andre i fare.
De fleste kjære landsmenn var veldig flinke til å redde seg selv.
Den schlesiske jenta var et lett offer.
Fru Hitler.
Gamle hore.
Hvor skal du? Til Føreren?
Fort. Høyre takleilighet. Fort. Gå.
Ta denne og gå.
Gå.
Si noe. Du snakker russisk. Du kan da ikke la meg i stikken.
Soldat
Hvorfor velger du en kvinne som ikke vil ha deg?
Villige kvinner er urene.
Lukk opp. Lukk opp!
Lukk opp, svin!
Ikke ennå.
Hvor? - Vi er fremme snart.
Holdt! Bli stående!
Befalingsmann. Jeg søker en befalingsmann.
Hva er i veien?
Er du befalingsmann?
Vi trenger hjelp.
Er du befalingsmann?
Alle her er befalingsmenn.
Hvem av oss vil du ha?
Kamerat major, du må hjelpe oss.
Alle våre menn er friske.
Fru Hitler.
Det er ute med landet vårt.
Husker du dine første ord, Gerd?
”En halvtime.”
"Gi meg en halv time, og så vil du aldri forlate meg."
Gud stå oss bi.
Her er bakgangen.
Enken tilbød meg bolig. Hun tok meg i hånden -
- og førte meg inn i sin overraskende intakte leilighet.
Det tok jeg gjerne imot.
Her kan du bo en stund.
Det var lett å flytte. Et par trinn opp til takleiligheten min, -
- en bluse, et par bøker og notatene mine.
Her kan du bo, hvis du vil. - Takk. Det vil jeg gjerne.
Ta godt vare på deg selv.
Jeg skulle ha sett meg bedre omkring, -
- men vi vet aldri alt, og så gikk historien sin gang.
Det var sikkert deilig her engang.
Hvordan fant du meg?
Jeg gjennomsøkte alle kjellerne.
Hvor ofte?
Ofte?
Elvebreddene er grønne. Blomstene puster fritt og lett.
Vi marsjerer modig videre mot det siste slag i denne krig.
Det var lang vei til denne mai. Det har kostet krefter og mot.
Men nå er vi fri, og stolte holder vi vakt.
Hill deg, mai!
Våre soldater og våpen fra USA, så var de fort borte.
Ja.
Jeg sto i kø ved pumpen i går, og så kom det en mann.
To ganger Jernkors og Det tyske korset i gull.
Han tok galant spannet mitt, -
og jeg sa: "For en ære."
Så sa han: "Du må være sterk, frue, -
for hvis russerne gjør mot oss det vi gjorde mot dem i fire år
Og så sa han:
"Da vil det snarligen ikke være noen tyskere igjen her."
"Snarligen"? Det er det da ingen som sier
Heia, slavere!
Vi er i Berlin! Vi har klart det!
Jeg har et spørsmål. Hvordan sier man:
"Unnskyld, har du en ordbok?"
Han trenger ikke ordbok til det han har lyst til.
Lenchen.
Bli med. Bli med.
Bli med? Hvorhen?
Ide neste dagene ble huset vårt stormet dag og natt.
En kvinne hengte seg, og en annen bie skutt.
Ingen ble skånet.
Alle følelser var døde.
Hvor blir dere av? - Kom opp her!
Berlin tilhører oss. Tyskland tilhører oss. For evig.
Hva har du der? - Et kart.
Fortere! - Du går til venstre.
Hvor skal dere? Kom hit til oss.
Kom.
Reis dere, fordømte her på jorden. Stå opp, du sultens slavehær
I rettens krater buldrer torden. Nå er det siste utbrudd nær
Vekk, vekk!
Jeg...
Jeg elsker deg...!
God dag.
Nei, vær så snill!
Jeg kommer igjen, skjønne.
Jeg kommer igjen.
Jeg er et ungt menneske.
Du skremte meg.
Vi overlever dette her.
For enhver pris.
Hvor skal du hen?
Vi er jo her.
Hvem leter du etter?
Overkommandoen.
Hvor er våre redningsmann nå? De store hærene?
Før var krig og død bare for menn. Det er lenge siden.
Jævla russere. Offiser, general.
Jeg velger den høyeste rangen.
Fra nå av bestemmer jeg selv hvem som får meg.
Nei, nei. Kom deg ut. Det er fortsatt min seng.
Du kan beskytte oss på sofaen. Slå det opp. "Beskytte".
Sånn. Du trenger ikke sove i min seng.
Forstår du meg?
Hvor er majoren? - Vent her.
Hvem ser du etter, frøken?
Hvorfor ser du så sur ut, blondine?
Skrubb meg litt på ryggen med såpe!
Hvem vil du snakke med?
Med deg.
Tre av.
Kan jeg sette meg ned?
Nei.
Igår ble huset vårt okkupert, -
og flere kvinner ble voldtatt.
Det kjenner jeg ikke noe til.
Det er din plikt å hjelpe.
Hjelpe hvem?
Mine folk eller dine?
Meg.
De par minuttene.
Hva betyr de?
Det nytter ikke.
Snakker du russisk?
Hva leter...? Hvem leter du etter?
En offiser?
De er alle hos damene sine.
Herr løytnant, får jeg snakke med deg?
I huset vårt er flere av balkongene minert.
Kan du hjelpe oss?
Synd.
Frøken?
Du og jai? I kveld?
Jeg Anatol.
”Du og jai”. Så enkelt er det.
I det øyeblikket sverget jeg, -
- at intet og ingen skulle berøre meg, -
- uansett hva som skjedde.
Du må gå til vennene dine nå.
Det er min mann.
Forstår du ikke det?
Min ektemann. Det må du da forstå.
Alle mennesker er onde.
Jeg forstår ikke hva han sier. Han går bare ikke.
Hva er det du gjør? Det er mahogni.
Hiss deg ned, og stikk ut på kjøkkenet.
Skål for seieren. Skål for oss.
Jeg Kharkov. - Han er fra Kharkov.
Kharkov. Jeg handelsutdannet. Bokholder.
Bokholder? Fantastisk. Det er jeg også.
Du er bokholder. Vi er bokholdere.
Det er greit.
Sånn er livet, forstår du. Du skjønne.
Flotte mannfolk, de russerne. Det er tæl i dem.
Krigen driver meg til vanvidd. - Nettopp.
Når jeg kommer tilbake til Kharkov, -
Gifter jeg meg og bygger hus.
Så skal jeg arbeide på kolkhosen.
Er du yrkesoffiser? - Nei.
Jeg...
...meieri. Melk. Ku.
Så interessant. - Interessant? Melke og melke.
Det er noe dritt. Se på medaljene mine.
Det der er ingenting.
Dette her er et skikkelig trofé.
Nei, det er det ikke. Se her.
Dette her er et trofé, -
som frøknene kan kysse.
Hvor toalett? - Ute på gangen.
Vil du ha mer å spise?
Deg.
Vil du ha kukken min? Samme hvilken - kukk er kukk.
Hvorfor Russland?
Hva feiler det dere?
Hvorfor Russland?
Dette er major Navnet har jeg dessverre glemt.
Han er bataljonskommandør. De har ikke kommandanter.
Visste du at tysk er første fremmedspråk de lærer?
Det må en krig til før man får vite slikt.
Kan jeg gjøre noe for deg?
Hallo, mongol.
Har du dratt hele veien hit for å hente vann til en tysker?
Eller bader majoren vår i rosenvann?
Tysk fabrikat.
Jeg har ansvaret for majoren.
Bare gå inn. Jeg kommer straks. Kom igjen.
Heng i, heng i, mongol!
Løp, løp, løp.
Løp, mongol.
Så landet en bombe i naboens hage.
Hele huset ble til pinneved.
Og gjøgrisen deres ble sprengt i taket.
Den ble jo uspiselig.
Her.
Slipp, Mascha.
Unnskyld oppførselen min. - Tre av.
Berlin er vår. Her.
Jeg har sagt til alle at de skulle gå.
Kan jeg sette meg ned?
Kom hittil meg.
Som du vil.
Ikke?
Voldtektene fortsetter.
De foregår overalt. I hver leilighet.
Vi er russere nå, og står til tjeneste.
Vi må holde tann for tunge, -
- ellers vil ingen mann noensinne ha oss.
Stakkars Tyskland.
Tyske soldater, sett dere!
Fire. Fire kvinner.
Hele Berlin er et eneste stort horehus.
Se her. De har alt.
Juveler og penger Og hus.
Og de fører krig. For noen svin.
Det holder.
Jeg blåser da i dem.
Noen ganger tenker jeg at jeg kan holde ut hva som helst, -
- så lenge det treffer meg utenfra -
- og ikke ligger i bakhold i hjertet mitt.
Jeg klarer meg, -
- og russisken min blir bedre.
Var det noen? - Ingen.
For en velkomst.
Frue, jeg har tatt med en kavaler til deg.
Anatol er sigøyner.
Kommer og går som han vil. Ingen beskytter.
Min solstråle.
Tror du...
Tror du Føreren lar oss i stikken?
Nei, aldri.
Her.
Er det alt?!
Jeg har så vondt i hodet.
Hvor skal du hen?
Jeg skal skaffe deg mat, om det så er det siste jeg gjør.
Hvorfor Riksdagen? Jeg driter da i Riksdagen.
Så tok han tak i meg og kastet meg på sengen.
Og så ble han plutselig kjedelig. Som en liten hund.
Og etterpå ga han meg en kompliment. Han sa:
"Ukrainske kvinner er sånn, -
og du er sånn."
Men han munnen hans stinket sånn.
Å, det er deg. - God morgen. Vi har med frokost.
Neste morgen, mens krigen raste et par gater unna, -
- kom majoren med alle sine menn.
God morgen.
Enken, til salgs for det minste flesk, -
- summet rundt som en bie.
Eckart, vår mann fra Volkssturm, var rede til å kapitulere.
Russisk hestekjøtt. - Hva er dette?
Sukker. Vi har sukker Og flesk og salami
Stor glede. Men ikke hos alle.
Så kom kavaleriet med hevet sverd og prustende hester.
Og når en hest angriper, er det med uhyggelig kraft.
Og hele skredet av hester stormet mot tanks og artilleri.
Alle falt. - Alle?
Dere hadde flere soldater, men de overga seg.
De tyske troppene. soldatene. De var livredde.
Ikke vær uhøflig. - Det var ikke vi som begynte.
Sett deg ned. Slutt å fornærme vertinnen vårt.
Meg. Kaukasusfjellene.
Store fjell. Så flotte.
Sol, fjell og blå himmel.
Vakre danser og kvinner.
Så søte som vindruer.
Og Pusjkin. Han ble forvist dit.
Jeg blåser i Pusjkin. Jeg vil bare hjem. Forstår du?
Hjem til kone og barn.
Forstår du? Og så sier du Pusjkin.
Jeg savner min kone. Min kone.
Forstår du?
Hva vet du om fascisme?
Fascisme?
Det kommer av "fasces".
Det betyr "risknippe". Et begrep fra det gamle Roma.
Skål for vår vertinne. En klok kvinne.
Det er som deg. Du er også klok.
Men jeg er ikke kvinne. - For tysk-russisk vennskap.
Opp, alle sammen. Fortere!
Ransak alle leilighetene.
Jævla svinehund! Elendige beist!
Hold opp!
Du kjenner Stalins ordre. Hold opp.
Og hvis jeg ikke holder opp? Vil du skyte meg?
Det gjør jeg, hvis det blir nødvendig.
Han handler etter mine ordren:
En ung tysker stjal mat.
Han er bevæpnet.
Hvem bor der oppe?
Bor det noen der oppe?
Nei.
Du lyver. Du er en løgnaktig purke.
Jeg driter i Tyskland og Berlin.
Vi beseiret dem! Jeg driter i dem!
Av veien.
Jeg dreper deg, ditt svin!
Alle som har våpen, eller som skjuler noen -
som har våpen, blir skutt på stedet.
Huset blir jevnet med jorden.
De tilgir deg aldri.
Kan jeg få noe å drikke?
Du må vekk.
Hva vil du her?
Jeg vil ikke til Sibir. Jeg drar ikke.
I de neste dagene kom og gikk majoren.
Alle var beskyttet.
Han hadde med stearinlys og sigarer til alle, -
- som enken fort gjemte i kjøkkenskapet sitt.
En ny tid begynte.
Russere elsker å leke julenisse. Hvorfor skutte vi stoppe dem?
Det er altfor mye.
Majoren var veltalende, og han fortatte meg mer enn jeg trengte.
Jeg kjente kontoen hans, foreldrene, og hva brødrene het.
Idag er du vår gjest.
Sitt endelig ned.
Du er så gammeldags. Jeg elsker å ta på ham.
Krigen gikk sin gang.
Mens våre menn ble sendt til Sibir, -
- fant kvinner seg beskyttere, og ble tabu for selvtekten.
Forsiktig. Det er en Singer
Nå er vi snart fremme.
Inn og ut hele tiden. Det er som en jernbanestasjon.
Mussolini er død. Han ble hengt. - Det har han fortjent.
Skål.
Ikke før var Andrei gått før Anatol utnyttet besøksretten.
Jeg var panisk redd for at de skulle møte hverandre.
Jeg kan ikke si at majoren voldtar meg.
Jeg betjener ham.
Er jeg en skjøge? Kanskje.
Jeg har bare møtt en sånn kvinne en gang.
Folk sa at jeg ikke burde snakke med en dårlig kvinne.
Hva nå enn det betyr. "Dårlig".
Unge dame!
Nei. Tenke seg til ...!
Der kommer hun trippende som om ikke noe hadde skjedd.
Hvor mange ganger? - Fire ganger. Og du?
Kom.
Jeg trodde ikke jeg skulle se deg igjen. Du ser godt ut.
Syltet kvede. Ekte Bordeaux.
Så fint. Du er vant til det beste. - Du kan kalle det det.
Jeg er så glad for at du er her.
Elkes besøk vakte glede. Majorens folk beskyttet oss, -
- så vi uforstyrret kunne drikke teen hans. Det gjorde godt.
Hvor skal du? - Det raker ikke deg.
Du kommer ikke inn her. - Hva er det der inne?
Så sa jeg: "Unge mann."
"Geværet på skulderen din kan jo gå av ved et uhell."
Jeg gikk opp trappen, og i annen etasje var det en som løp frem.
Han tok tak i håret mitt og spurte: "Du syfilis?"
Så svarte jeg livredd at det hadde jeg ikke.
For en idiot.
Og mannen din? - Han var der første gangen.
Hva syns du om kavalerene? - Traurige.
Ingen fantasi.
Hjemme har de kanskje nyeste planøkonomi, -
men innen erotikken har de stoppet i steinalderen.
Det sa jeg til min mann også.
Med så lite mat er nå heller ikke ektemennene våre stort verd.
Et godt kjønnsliv krever regelmessige måltider.
Mitt sentrum er magen.
Uten mat og drikke duger helten ikke.
Hjerte, smerte, skål for oss. Hvem vet når vi er samlet igjen?
Pass på. Den er varm.
Det er en eplekake. - Ja, med smuldredeig.
Det er så englene synger.
Du er i mitt hjerte
du er i mitt sinn
du volder meg smerte
kan du ei slippe meg inn?
Kan du ei slippe meg inn?
Mennene våre er ikke stort verd. De er så svake.
Det svakelige kjønn.
Har du hørt noe fra Gerd?
Jeg har et spørsmål til om syfilis. - Å gud.
Hvordan merker man det? - Det klør og svir.
Og små nupper. - Det kommer senere.
Det vet jeg fra et leksikon.
Et leksikon.
Her. Jeg fikk dette av en amerikaner.
Tygg, tygg.
Tygg nå.
Amerikanere.
De er pene som på film.
Hun er vakker som på film.
Jeg går.
Si til henne at jeg kommer igjen.
Hører du?
Hva er det? - Kapitulasjonen.
Får vi hjelp av deg?
Bare denne ene dagen.
Jeg skal være her.
Hvor drar du hen etterpå?
Der det er bruk for meg.
En spesiell kveld med majoren. Fin samtale.
Han sa jeg var fabelaktig. Alt annet blåser han i.
Ulikt tyske menn setter russiske menn pris på utdannede kvinner.
Men krigen er ikke slutt ennå.
Unnskyld, har du tid et øyeblikk?
Vi trenger hjelp.
Inn med dere, unger. Vi skal bygge ferdig tårnet deres.
Det er ham.
God dag.
Snakker du russisk?
Oversett.
De tyske soldatene i min landsby...
...drepte alle barna.
De tok dem...
...og stakk dem ihjel.
De tok dem i føttene.
De slengte dem...
...mot murene.
De knuste skallene deres.
Er det et rykte, eller så du det skje selv?
Jeg så det.
Hvorfor har du det så travelt? Har du glemt undertøyet ditt?
Kom igjen.
Du kan snakke russisk. Fortell ham at jeg har familie.
Du kan snakke russisk.
Hvor skal du hen?
Jeg har ventet på deg.
Hva er galt?
Kamerat major.
Det går rykter om at Tyskland har kapitulert.
Det gamle Tyskland går mot slutten.
Du rører ham ikke.
Han kommer til meg. Jeg kommer ikke til ham.
Forsvinn. - Hvorfor?
Dere hengte kona hans.
Hør etter.
Den 30. april 1945 begikk Føreren selvmord.
Han har latt oss som sverget troskap, i stikken.
Føreren beordret at vi skulle kjempe for Berlin, -
men mangelen på artilleri og ammunisjon -
og situasjonen som sådan gjør denne innsatsen meningsløs.
Hver time vi kjemper, -
forlenger vi lidelsene til Berlins sivilbefolkning -
og våre sårede.
Enhver som faller i kamp nå, bringer sitt offer forgjeves.
I overensstemmelse med sovjetisk overkommando -
- anmoder jeg alle om å innstille kamphandlingene.
Weidling, artillerigeneral -
og kommandant for forsvarskommandoen i Berlin.
Kamerater, soldater og offiserer i 8. gardearmé.
Idag har garnisonen i Berlin kapitulert!
Berlin...
...har falt.
Det var jo det jeg sa.
Jeg drar tilbake. Til mine folk.
Til Sibir?
Og hva med oss?
Snakk med meg, Friedrich. Vær så snill!
Snakk med meg.
Jeg har ventet på deg.
Jeg har bedt -
og håpet.
Jeg har bedt og håpet, -
og nå vil jeg -
at du blir her og oppfyller noe av det!
Hurra! For seieren! Berlin har falt!
Leve Den Røde Hær! Leve Stalin! Stalin!
Hva har vi her? To hellefisker!
Det er jo utrolig!
Hitler. Goebbels. Kaputt.
La oss drikke.
Kapitulasjon. Da er det kommet så langt.
Krigen er slutt.
Vi kvinner har lengtet etter dette øyeblikket, men allikevel
Et bittert nederlag.
Flere og flere forteller om grusomme hendelser.
Jeg merker noe fremmed, uhåndgripelig i luften.
Farlig og truende.
Jeg vil ikke tenke på det nå.
Alt er over. - Jeg vet nå ikke det.
Jeg frykter at den onde skjebnen har mye fantasi.
Hør der De drikker og røyker som menn.
Det er en million kvinner i den russiske hæren.
De kommer alle steder fra. Vi har ikke uniformer til dem.
Støvlene er for store. Skjorter og jakker En katastrofe.
En av dem kom til meg, hun het visst Luba, og sa:
"Kamerat major, jeg tror jeg falleri dag. Få nye klær"
Jeg sa: "Nei. Du har vært her for lenge. Kulene unngår deg."
To timer senere kom hun tilbake. Og igjen.
Så sa jeg ja. Hun fikk en ny skjorte -
med bånd her.
Hvit som snø. Den var full av blod.
Alle kvinnesoldater er redde for å være stygge når de dør.
Er du fascist?
Bataljons kommandøren?
Det liker jeg med dere mongoler.
Dere snakker aldri for mye.
I 1678 dager har jeg vært i krig.
Og nå...
Hun er en hore. Ikke sant?
Hele kåken er en eneste bordell!
Snu deg. Nå!
Du blir med! - Ditt svin!
En pistol, hva?
Fred, hva?
Krigen ferdig!
Fremad, sier jeg! Ned! Fortere!
Kom igjen!
Stans.
Hvorfra våpen?
Hvem tilhører leiligheten?
Hvem?
Meg.
Er det hennes? - Det er hennes.
Leve Føreren.
Henrett henne.
Dø, alle sammen!
Visste du om våpnene?
Nei.
Så tilbake til leiligheten. Med en gang.
De lyver, alle sammen. Skyt dem.
Glem henne. Hun er fascist.
Er det forstått? - Nei. Hun skal avhøres.
Er det forstått?
Hun har skjult væpnede soldater Det blir man skutt for
Gå.
Dette er jeg nødt til å rapportere.
Brenn dem!
Hvordan kunne du ta den sjansen? Nå er vi ferdige alle sammen.
Det fascistiske uhyret er blitt utslettet i sin egen hule.
Berlins garnison har kapitulert!
Forræder!
Jeg har vært i hele Berlin. Hotel Adlon, Wedding, Kaiserdamm.
Røde flagg overalt.
Fine, røde flagg av god kvalitet.
Hva er det?
Krangel?
Slutt å glo. Forsvinn.
Hva er det?
For seieren, kommandør. For Stalin.
Vent. Bli her hos folkene dine. - Krigen er over.
Disse har jeg fått.
Lyoba, Marina, Olga.
De elsker meg alle sammen. Alle sammen.
Alt i orden?
Vil du ha noe å spise?
Her. Hva er best?
Pikken hans eller sykkelen min?
Ut med deg, før jeg skyter balla av deg.
Hva er det? Vi skal feste, og hele huset skal være med.
Alle sammen! Det er en ordre!
Hitler er ikke noe menneske. Han er et stinkende svin.
Ikke noe menneske. Et svin.
Lenchen, oppe krangler de!
Kom her! Det er en ordre!
Skjenk i.
Hvorfor står dere bare der? Vi har gjester
Hvorfor er dere redde?
Se der nede. Hva ser du der?
Soldater.
Russere. Beist, eller dyr, som dere sier.
Riktig. Ikke en av oss ville nølt et sekund -
med å skyte en tysker.
Blodet deres er på uniformene våre, og det er godt.
Ingen av dem ville ha krig.
De fleste ante ikke engang hva Tyskland var.
Og nå blir du med meg.
Hva foregår her? Forsiktig. Det er mahogni.
Slipp meg, da. - Dans.
Du skal danse.
Dette er dagligstuen min, og ikke en dansebule.
Forstår du? - Det er fantastisk.
Drikk litt snaps. Vodka. Snaps er godt.
Du...
Synge? Han vil at jeg skal synge, men det vil jeg ikke.
Hva vil han? - Hva tror du selv?
Nei. - Hva mener du med nei?
Dette er Europa. Europa!
Drikk nå.
Hvorfor ikke? Jeg ser på deg. Og du? Ingenting.
Neste gang.
Skål.
Jeg Anatol.
Jeg vet det.
Bärbel, hjertet mitt roper...
Jeg spiller fiol.
Fiolin. Fiolin? - Spiller du piano?
Jeg spiller i orkester Ikke nå lenger. Fiolinen er vekk.
Det er bra. Jeg vil også spille piano.
Hvorfor går du ikke opp?
Skal jeg?
Hvorfor ikke?
Det trenger vi alle.
Blir du med?
Senere.
Er du sikker? - Ja.
Det er fint at du er her.
Jeg vil omfavne deg, hele livet.
Jeg er her, du i Moskva.
Så lange armer er det ingen som har.
Prøv allikevel.
Majoren ba meg kalle ham Andrei. "Hvorfor ikke, " sa jeg.
”Krigen er over.” Han så lenge på meg.
"Hvert nyfødt barn skriker etter krig, " sa han.
"Ingen mennesker eller nasjoner kan stoppe det kretsløpet."
"Det kan bare døden."
Ikke så fort.
Hør etter Hør etter, alle sammen.
Nå skal vi høre melodien "Jeg er forelsket i deg".
Dans nå!
Kom.
Vi er ikke et folk lenger, men en befolkning.
Individer i et demokrati, -
som formerer seg og dyktig sørger for oppsving. Økonomisk.
Dans, dans. Kom.
En må se det i et større perspektiv.
Europas grenser vil bli sprengt, og landene vokse sammen.
De seirende stormaktene vil, som Napoleon, avskaffe nasjoner, og
Så blir vi en sovjetrepublikk med planøkonomi. Så idiotisk.
Sånn, alt overstått, Hoch? Nå må vi se praktisk på tingene.
Drikk, drikk.
Sovjetunionen er såvidt begynt på utviklingen sin.
Vi får se hva som skjer.
Du elsker landet ditt.
Og jeg elsker landet mitt.
Mor sa -
at jeg ville gifte meg med en mann som spiller piano.
Alle hadde spekulert på hvordan denne dagen ble.
Unntatt meg. Aldri meg.
Jeg hadde ikke lyst til å oppleve den.
Hvorfor ikke?
Hvis du ikke vil fortelle det, så forteller jeg det.
Krigen...
...forandrer ordenes betydning.
Kjærlighet...
...er ikke det som den var.
Men allikevel...
Allikevel ønsker jeg, -
at min mann gjenfinner den hustruen -
han forlot.
Bli her.
Vi kvinner er merket for livstid nå.
Men akkurat her og nå, i dette øyeblikket, -
- har jeg det veldig bra.
Jeg lager te til oss. Ilse har noe liggende.
God morgen, Lenchen. Er det flere som er oppe?
Hvor er Wanja? - På arbeid.
Og mor?
Ilse?
Ilse, kom vekk.
Gerd, husker du det? Det var en tirsdag.
Man kunne lukte kvaen.
Vi sto i en sky av sommerfugler, -
- Og du kunne alle navnene.
Blåfugl, sitronsommerfugl, -
- ildfugl, svalehale og mange andre.
En satt og solte seg på veien. Brun og gul med en blå kant.
Den kalte du sørgekåpe.
Det har vært så mange ting i livet.
Majoren har mistet art. Fordømte russiske idealist.
Han ser seg selv som han syns verden skal være.
Den sovjetiske apostelen.
Men jeg liker ham.
Jo mindre han vi! meg, jo mer liker jeg ham.
Veldig.
Andrei.
Andrei er ikke her mer.
Han ble forflyttet.
Hvorhen?
Det vites ikke.
Farvel.
"Fuglene er tause. Klokkene ringer ikke."
Vardet ikke sånn det var?
Sett deg, da.
Takleiligheten.
Er den vekk?
Jeg bor ikke alene her. -Jeg vet det.
Ukrainske kvinner er sånn
Her. Det er til deg.
Dere er skamløse. Merker dere det ikke selv?
Det er så motbydelig bare å se på dere.
Gi akt!
Jeg ville takke. - For hva?
For at jeg fikk bli kjent med deg.
Pass godt på deg selv.
Hvordan skal vi leve...?
Forflyttet. Det kaller de det.
Forflyttet, med alle æresbevisninger.
Til Sibir? Hvem vet?
Gerd.
Min elskede Gerd.
Hva skal vi gjøre nå?
Kan vi skru tiden tilbake?
Tilbake til de aller første ordene.
"En halv time, " sa du.
"Gi meg en halv time, og så vil du aldri forlate meg."
Hva er det?
Ikke noe svar.
To dager senere var han vekk. Jeg vet ikke om han vender hjem.
Jeg undrer meg over at jeg ikke tider mer.
Men jeg har så mye å gjøre. Jeg må finne et stykke flint.
Jeg må tørke opp regndammene i leiligheten, og sanke grønt.
Jeg fant noen syriner forleden.
Om Gerd fortsatt tenker på meg? Hvem vet?
Kanskje hjertet hans snakker til ham, og vi møtes igjen.
Engang.
Da Anonymas dagbok "En kvinne i Berlin" utkom i Tyskland i 1959, -
møtte den massiv fordømmelse. Den "skadet tyske kvinners ære".
Sjokkert av publikums forakt forbød forfatteren til sin død -
utgivelsen av flere opplag. Og hun ville forbli anonym for alltid.
Oversettelse: Scandinavian Text Service 2009