Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
BASERET PÅ MARGARET ATWOODS ROMAN
"...at en smuk kvindes død -
- uden tvivl er det mest poetiske emne i verden..."
Edgar Allan Poe
Jeg sagde til McDermott: "Jeg troede ikke, du ville gøre det med det samme."
Han sagde: "Det er bedst at få det overstået.
Åbn lugen, så kaster jeg hende ned."
Jeg nægtede. Jeg turde ikke.
Så kom han hen til mig og sagde, at han havde kastet hende ned i kælderen.
Jeg spurgte ham hvorfor. Han sagde: "Rolig, hun er ikke død endnu."
Jeg gav ham en hvid klud og fulgte ham til kælderlugen.
Jeg så kroppen neden for trappen...
GRACE MARKS TILSTÅELSE
JAMES MCDERMOTTS TILSTÅELSE
Nancy lå på kældergulvet, kun lige i live.
Jeg vendte mig mod Grace.
Hun var endnu blegere i ansigtet end den ulykkelige kvinde.
Hun sagde ingenting, men tog sig til hovedet og sagde:
- Gud har forbandet mig for det her. - Så har du ikke mere at frygte.
Giv mig dit tørklæde.
Hun gav mig det uden et ord.
Jeg lagde tørklædet om hendes hals.
Jeg gav Grace den ene ende -
- og trak selv i den anden for at gennemføre min frygtelige gerning.
Hendes øjne kom næsten ud af deres huler.
Hun stønnede, og så var det forbi.
Jeg parterede liget i fire dele og stillede en vaskebalje over dem.
Hvisken?
Jeg har ikke forstået mere, end at jeg endnu ikke har forstået noget.
Ja, hun er sandelig en psykologisk udfordring.
- Hvilken del fortæller hun nu? - Vi nærmer os midten.
Midte?
Vi gennemgår dag for dag, time for time de hændelser, som førte til mordene.
Alt, hun siger, kan være en ledetråd. Den mindste gestus eller mine.
Hun ved det godt.
Hun ved måske ikke, at hun ved det, men -
- inderst inde ved hun det.
Så må De ikke miste taget om tråden.
Find en anden indkvartering.
Undskyld, pastor?
Hvis det kommer frem, at De bor alene med Deres værtinde, lider Deres ry skade.
Torierne er skånselsløse i forfølgelsen af deres modstandere, -
- og de ville se hende hængt.
Jeg har grublet...
- Doktor? - Der var noget, som hun...
Jeg er lige ved at huske det.
Det var noget, hun sagde om en hvisken -
- og en mand i natten. Jeg forsøger at huske det.
Se nu at få sovet, dr. Jordan.
Hvad er der?
Jeg undskylder meget, at jeg forstyrrer, men jeg hørte en lyd.
Jeg har ikke hørt noget.
Det her må stoppe.
Der foregår ingenting, så intet kan stoppe.
Grace, vil du være venlig at servere mere te efter præsentationen?
De vil vist have teen serveret af en berømt morderske.
Du burde være skåret i stykker af lægerne som et dyr hos slagteren.
Resterne kunne de have lavet en bylt af -
- og ladet den mugne i en vanæret grav.
Sig ikke sådan til vores Grace, Dora.
Hun er sikkert bange for mig.
Frygt lokker ondskab frem i folk.
Du virker ikke bange, Clarrie.
Fordi du satte dig op mod herrefolket?
Hvordan tror du, jeg selv har haft det?
Den unge læge fortæller sikkert om sin viden derude.
- Jeg ved nok mere om ham, end du tror. - Hvad mener du?
Han vil have det rent og ordentligt og er parat til at betale, -
- så jeg gjorde rent hos hans værtinde i går.
Hendes mand har forladt hende, men han tager sig godt af hende.
Hvad slags kvinde er hun?
En med himlende øjne og rykkende bevægelser.
Den kombination betyder altid hede hensigter bag lukkede døre.
Dr. Jordan skal passe på, -
- for hun er fast besluttet på at tage bukserne af ham.
Det var skammeligt sagt.
Det skammelige er, at de spiser morgenmad sammen.
Gør de?
At måle effekterne af chok, -
- at diagnosticere amnesi uden synlige fysiske manifestationer -
- eller visse uforklarlige og radikale personlighedstræk.
Der er nogle, som har viet deres liv til studier af hysteri -
- og udforskning af drømme som et diagnoseværktøj -
- og deres relation til hukommelsestab.
Et område, som jeg tids nok håber at kunne yde et beskedent bidrag til.
Jeg må indrømme, at de forgangne uger har fået mig til at tvivle på -
- at selv de mest erfarne læger vil kunne stille en diagnose ud fra drømme.
- Mange tak, dr. Jordan. - Det var en fornøjelse.
Lærerigt, om end kontroversielt.
Jeg tvivler på, at der er plads til sjælen i Deres teori.
Og det kan være farligt.
- De vil snart have mere te. - Der går et øjeblik.
Dr. Jordan, lad mig præsentere Dem for dr. Jerome DuPont.
- Goddag, doktor. - Goddag.
Deres foredrag var... meget interessant.
En stemme derude virker bekendt.
Har manden, som dr. Jordan taler med, været her før?
Jeg har aldrig set ham. En mærkelig figur.
Hvordan går det Deres patient, hvis jeg må kalde hende det? Gør De fremskridt?
Intet afgørende, men der er flere tråde, jeg håber at kunne følge op.
Det ville være mig en ære, hvis De vil lade mig prøve min metode.
Som et eksperiment, for at demonstrere den.
Vi er i et følsomt stadium.
Hvis hun bliver oprørt, kan flere ugers forberedelser gå tabt.
Når det passer Dem bedst. Jeg bliver her i en måned og hjælper gerne til.
Alle vi i komitéen mener, -
- at hvad som helst, der kan få det til at gå fremad, er gavnligt.
Jeg er spiritualist. Vi plejer at have aftensceancer.
- Det kan måske hjælpe. - Nej.
Jeg skal bruge mere tid. Vi risikerer at ødelægge alt.
Men DuPont kan vel forsøge med hypnose en enkelt gang, -
- hvis komitéen ønsker det? De har vel ingen indvendinger mod...?
Jeg beder Dem, giv mig mere tid.
Grace!
Grace?
Vand, tak.
- Vand! - Grace?
Du...
Det er dr. Jordan.
Har du det godt, Grace?
Hej, Grace.
Jere...
Jeg kunne have leet af glæde, for Jeremiah havde udført et trylletrick, -
- som om han havde taget en mønt ud af øret eller sagt, at jeg slugt en gaffel.
- Undskyld. Jeg tabte alle kagerne. - Lig stille, Grace.
Han plejede at udføre sine tricks foran alle, uden at nogen så det.
- Han havde gjort det samme her. - Frøken Marks...
- De anede ingenting. - Hvordan går det?
Hun bliver ofte skræmt af fremmede.
- Dr. DuPont er vores ven. - Jerome DuPont, læge.
På øjnene plejer man at kunne afgøre, om proceduren kan blive nyttig.
Godt...
Udmærket. Er du blevet hypnotiseret før, Grace?
Hør, lad hende komme sig.
Det håber jeg ikke.
Jeg ved ikke helt, hvad det indebærer at blive hypnotiseret.
Det er et fuldstændigt videnskabeligt forehavende. Er du villig til at prøve?
Hvis det hjalp dine venner i komitéen. Hvis de ønskede, at du gjorde det.
Jeg gør alt, hvad jeg kan, hvis de ønsker det.
Godt. Men hvis det skal fungere, må du stole fuldstændigt på mig.
- Kan du det, Grace? - Jeg vil forsøge.
Det er spænding nok for i dag.
Vi må tage hensyn til Graces sarte nerver.
Naturligvis, vi gør det en anden dag.
Tak.
Den følgende dag skulle jeg fortælle Dem om -
- den dag, Nancy Montgomery og Thomas Kinnear blev myrdet.
Jeg sad vågen og tænkte:
"Hvad skal jeg sige til dr. Jordan om den dag?"
Vi er snart fremme.
Jeg gik hen til pumpen. Jeg vendte mig og så McDermott slæbe Nancy...
Jeg husker, hvad advokaten Mackenzie instruerede mig i at sige i retten.
Han sagde, han havde kastet hende ned i kælderen og at han ville have et tørklæde.
Jeg spurgte, hvad han skulle med det...
Jeg husker, hvad jeg ikke fortalte ham, -
- og hvad jeg senere sagde, hvilket ikke var det samme.
Og hvad de andre sagde.
Havde hun sagt:
Tro ikke, at jeg ikke ved, hvad du laver.
Jeg giver dig din løn på lørdag, og så kan du rejse din vej.
Så slipper vi for flere problemer.
Græd jeg?
- Sagde han: - Hvorfor græder du, Grace?
- Jeg ville ønske, at hun var død. - Det kan jeg da ikke have sagt?
Ikke højt.
Skubbede jeg ham væk?
- Sagde han: - Du får snart højere tanker om mig.
Jeg vil fortælle en hemmelighed, hvis du lover at holde på den.
Hvis du ikke gør det, er dit liv ikke noget værd.
Måske var det sådan.
- Sagde han: - Jeg ved, at du gemmer dig!
Kom straks frem, ellers må jeg lede efter dig, -
- og hvem ved, hvad jeg finder på, når jeg får fat i dig?
Du adlyder aldrig. Du lytter aldrig. Og gør aldrig, som jeg siger, stygge pige.
- Sagde han: - Nu må jeg straffe dig.
Måske var det sådan.
Du skal låse døren op. Åbn vinduet. Luk mig ind.
Luk mig ind. Åbn vinduet og luk mig ind.
I dag skal jeg fortsætte med min fortælling.
Eller lade fortællingen fortsætte med mig.
Den bærer mig med sig ad den vej, den må tage, til slutningen.
Som et fløjtende lokomotiv, tunghørt, enøjet og ordentligt låst, -
- men jeg kaster mig mod væggene og beder til Gud om at komme ud.
Jeg sagde til McDermott: "Jeg troede ikke, at du ville gøre det netop da."
Et vidne, som kendte ofrene...
Hun hævder, at sidste gang hun så Kinnear i live, var om morgenen...
- Godmorgen, Grace. - Godmorgen, dr. Jordan.
Skal vi fortsætte, hvor vi sluttede?
I dag må jeg fortælle om...
Jeg må fortælle om, hvad jeg gjorde og ikke gjorde.
Spørgsmålet om din skyld eller uskyld er ikke det vigtige for mig.
Jeg er læge, ikke dommer.
Jeg vil bare vide, hvad du selv faktisk kan huske.
Det har ingen taget sig af før. De har sagt, at jeg skal lyve, -
- og forlangt at få mere at vide.
Bortset fra advokaten, Kenneth Mackenzie.
- Men han troede mig vist heller ikke. - Jeg tror dig.
Hr. Kinnear tog af sted til byen om torsdagen, ikke sandt?
- Det stemmer. - Klokken 15, til hest?
I sin etspansvogn, men tidspunktet stemmer.
Han skulle komme hjem om fredagen.
Kom og giv din kavaler et farvelkys, Grace.
Mente han James McDermott?
McDermott skulle vel ingen steder?
Han mente hesten.
Han vidste, at jeg holdt meget af Charley.
Du spilder tiden, Grace. Du får ikke løn for at fraternisere.
Gjorde hr. Kinnear nogen upassende tilnærmelser til dig?
Jeg ved ikke, hvad De mener med upassende.
Han var aldrig uforskammet over for mig.
Tog han på dig? Tog han sig friheder?
- Ikke ud over det sædvanlige. - Det sædvanlige?
Med tjenestefolk.
Han var en venlig herre.
Tog han på dig under tøjet? Lå I ned?
Den slags snak har jeg fået nok af. De er som dem på hospitalet med perverse tanker.
- Jeg behøver ikke blive her. - Undskyld, det var forkert af mig.
Jeg beder dig, tag imod min ydmyge undskyldning.
Sæt dig ned.
Vil du ikke nok?
Vi vender tilbage til hændelsesforløbet.
Hr. Kinnear tog af sted klokken 15 om torsdagen.
Hvad skete der så?
I rejser i morgen begge to. Jeg betaler jeres løn indtil nu.
- Hr. Kinnear er ikke indforstået med det. - Jo, det er han.
Jeg vil ikke se dig mere, så hold dig væk, indtil du rejser.
Det bliver skønt at slippe for dig.
Jeg kan næsten ikke vente.
Jeg tror ikke, at hr. Kinnear vidste noget.
Hun var som sagt i omstændigheder, og mænd opfører sig ofte sådan.
Man bliver udskiftet med en, der ikke er i den tilstand.
Det er ligesom med køer og heste.
Både hun og horeungen ville være blevet sat på porten.
Hun ville have mig af vejen, inden hr. Kinnear kom hjem.
Hvad gjorde du så?
Jeg tror ikke, at vi får hverken løn eller skudsmål.
Jeg har en hemmelighed. Lov mig, at du ikke siger noget.
- Det lover jeg. - Jeg dræber Nancy med øksen.
Jeg skyder hr. Kinnear, når han kommer hjem, og tager hans ting.
Hvis du vil dit eget bedste, så hjælper du mig.
Ellers får du skylden.
Hvis jeg ikke var blevet så oprørt, havde jeg leet, men det gjorde jeg ikke.
Og for at sige sandheden, så havde vi drukket af hr. Kinnears whisky.
- Troede du, at McDermott mente det? - Ikke helt.
På den ene side troede jeg, at han pralede. Han var jo fuld.
Min far var også sådan.
Men han lød til at mene det alvorligt, og jeg var bange for ham.
Jeg havde en stærk fornemmelse af, at det var skæbnebestemt -
- og ikke kunne undgås, hvad jeg end gjorde.
Advarede du ingen? Ikke engang Nancy selv?
Hvorfor skulle hun have troet mig?
Det ville have lydt meget dumt, hvis jeg havde sagt det højt.
Hun ville kun have mit ord for det. Han kunne sagtens benægte det -
- og sige, at jeg bare var hysterisk.
Og hvis han mente, hvad han sagde, kunne han slå os begge ihjel, -
- og jeg ville jo ikke slås ihjel.
Det bedste, jeg kunne gøre, var at forsinke ham, til hr. Kinnear kom hjem.
Først ville han gøre det samme aften, men jeg overtalte ham til at vente.
Hvordan?
Jeg sagde, at hvis Nancy døde om torsdagen, -
- skulle vi bortforklare hendes fravær i en hel dag, hvis nogen søgte hende.
Hvis han ventede, ville det vække mindre mistanke.
Det forstår jeg.
Meget fornuftigt.
De må ikke gøre nar ad mig.
Det smerter mig, og endnu mere med tanke på, hvad De beder mig huske.
Undskyld, det var ikke ment sådan.
Hvad skete der så?
Nancy kom ud i køkkenet, som om intet var sket.
Sådan gjorde hun altid, når hun havde været ophidset.
Hun lod som ingenting og som om, vi var de bedste venner.
Der sidder I og drikker whisky uden mig.
Lad os også få lidt mad.
Sover du hos mig i nat, Grace? Jeg er bange for indbrudstyve.
Jeg henter natkjolen.
Jeg myrder Nancy i nat, mens hun sover.
Nej, så rammer du måske mig.
Jeg vil ikke have, at hun ser på mig, når jeg gør det.
Hans seng er større og køligere, når det er varmt, og du sparker i søvne.
Han opdager ingenting.
Og selv om han skulle gøre det, ville han synes om tanken om to piger i sengen.
McDermott vil slå dig ihjel, Nancy.
Det tror jeg gerne. Jeg har også lyst til at slå ham ihjel.
- Han mener det. - Han mener aldrig, hvad han siger.
Han er et pralehoved. Det er kun tomme ord.
I så fald kan jeg ikke redde dig.
Vinduet.
Flyv ud gennem vinduet.
Jeg havde mistet Mary endnu en gang.
Jeg havde stadig ikke lukket hendes sjæl ud.
Drømte du det før hændelsen?
Ja, og mange gange siden da.
Det var derfor, de satte mig i forvaring.
I forvaring?
På mentalhospitalet.
På grund af mareridtene.
Kun på grund af drømmene?
Men de sagde til mig, at det ikke var drømme.
De sagde, at jeg var vågen.
Jeg vil ikke tale mere om det.
Som du vil, fortsæt bare.
Vi kan måske vende tilbage til drømmene.
- Hvor er Nancy? - Hun klæder sig på.
- Vil du myrde hende her til morgen? - Ja.
Fanden tage hende. Jeg slår hende i hovedet med øksen.
Nej, du gør ikke. Du kan ikke gøre noget så frygteligt.
Tror du, at jeg er fej? Du vil snart se, hvad jeg er i stand til.
Dræb hende ikke i soveværelset, for så bliver gulvet helt blodigt.
Hvad sagde du?
Det var dumt, men det var det første, jeg kom på.
Det var jo min opgave at vaske gulvene, og Nancy havde et tæppe på værelset.
Jeg havde aldrig vasket et blodigt tæppe, men blodpletter er ikke til at spøge med.
Efter det husker jeg intet i nogen tid.
Ingenting om kælderen?
Ikke at du så McDermott slæbe Nancy og kaste hende ned ad kældertrappen?
Det står i din tilståelse.
De sagde, at jeg skulle sige sådan.
Advokaten, hr. Mackenzie, sagde, at jeg skulle sige det for at redde mig selv.
Han sagde, at det ikke var løgn, for det måtte være sket, -
- uanset om jeg kunne huske det eller ej.
Gav du James McDermott dit tørklæde?
Det, som stakkels Nancy blev kvalt med?
Jeg ved, at det var mit.
- Men jeg husker ikke, at jeg gav ham det. - Og ikke at du var i kælderen?
Ikke at du hjalp med at myrde hende, og at du ville tage guldøreringene fra liget?
Alt det der er dunkelt for mig.
Men jeg tog ingen øreringe.
Jeg indrømmer, at jeg overvejede det senere, da vi tog af sted.
Men at tænke en ting er ikke det samme som at gøre den.
Hvis vi blev anklaget for vores tanker, ville vi alle blive hængt.
Hvad er så det næste, du kan huske?
Jeg ved, at du vil sige det, men hvis du gør det, er dit liv intet værd.
- Hvad har du gjort? - Det ved du godt.
Du skal hjælpe mig med at myrde ham.
- Det er alt for tidligt, McDermott. - Du skal hjælpe mig.
Hej, Grace.
Hvor er Nancy?
Hun tog vognen ind til byen.
- Jeg mødte den, men så hende ikke. - Er De sulten?
Nu skal De se Deres nye sadel, hr. Kinnear.
Den er i stalden.
- Åbn lugen. - Nej.
Gør det. Grace!
Jeg må være besvimet af skræk, -
- for så husker jeg ikke mere før fra senere på aftenen.
Jamie Walsh kom omkring klokken 8, da du allerede skulle være besvimet.
Han sagde, at McDermott stadig stod med geværet og sagde, han havde skudt fugle.
Det ved jeg godt.
Han sagde, at du stod ved pumpen, -
- og at du sagde, at hr. Kinnear ikke var kommet hjem, -
- og at Nancy skulle møde nogle venner.
Jeg husker det ikke.
Han sagde, at du var i godt humør.
At du havde finere tøj på end sædvanligt, med hvide strømper.
Han mente, at det var Nancys.
James Walsh, et vidne, som kendte ofrene, -
- siger, at den sidste gang, han så Thomas Kinnear i live, -
- var torsdag den 27. juli omkring klokken 11 om formiddagen -
- omkring 3 km hjemmefra på vej hjem fra byen.
På det tidspunkt var hans kærlige følelser for mig glemt.
Han ville kun skade mig, om muligt få mig hængt.
Men jeg er ikke herre over, hvad andre siger.
Jamies vidneudsagn blev dødsstødet for mig.
Straffen er døden ved hængning.
Jeg kan vise Dem arret.
Du er udmattet, Grace.
Vi fortsætter i morgen.
Ja, jeg håber, jeg er stærk nok.
Før eller senere kommer vi til bunds i det her.
Det håber jeg.
Det ville være en lettelse endelig at kende hele sandheden.
Hvad havde De forventet i dag, som De ikke fik?
Den manglende hukommelse. De afgørende timer.
Nægter hun at sige noget?
Hun har fortalt en hel del, men kun det, hun vælger at sige.
Det, jeg vil vide, nægter hun at sige, Hun vælger måske ikke at vide det.
Kendskab til sin skyld - eller sin uskyld?
Begge dele kan være skjult. Måske har hun faktisk hukommelsestab.
Det er vores mening.
Eller også er hun helt enkelt skyldig.
Hun er måske sindssyg, med en galnings forræderiske troværdighed.
Måske, -
- og jeg foreslår det i bedste mening, -
- burde vi overveje Jerome DuPonts hypnotiske eksperiment.
- Jeg tror ikke på den metode. - Under Deres opsyn.
De vil have hende benådet lige så meget som os.
Det er vigtigt, at Deres udtalelse bliver til Grace Marks' fordel, -
- hvis vi skal have hende benådet.
Jeg sagde til McDermott, at det var for tidligt.
Mørke...
Vi begyndte at pakke alt, der havde værdi.
Vi var nede i kælderen begge to.
Hr. Kinnear lå på ryggen. Jeg holdt lyset.
McDermott tømte hans lommer for nøgler og penge.
Der blev ikke sagt et ord om Nancy.
Ved 11-tiden tog vi mod Toronto.
Vi skal til Staterne, og der gifter vi os.
Nej.
Nej...
Jeg skal til Toronto i forbindelse med arbejdet.
- Lad være. - Jeg er nødt til det.
De kom ikke i dag, dr. Jordan.
Jeg må fortsætte min beretning uden Dem.
Jeg vil forberede det, jeg vil sige, når De vender tilbage.
Vi har naturligvis James McDermotts version.
Han sagde, at jeg var glad for at se ham.
Han sagde, vi styrkede os med whisky og skålede på vores succes.
Jeg ville ikke kunne være så hjerteløs med hr. Kinnear død nede i kælderen.
For ikke at tale om Nancy, som også må have været død.
Men McDermott var god til at lyve.
Som jeg husker det, var natten smuk, da jeg vågnede.
Jeg havde Nancys tøj på.
Det føltes, som om himlen var så tæt på, at jeg kunne røre ved den.
Himlen var kun et tyndt lag papir, som var ved at brænde væk.
Bag det var der kun koldt og sort.
Det var hverken himmel eller helvede, jeg så, kun tomhed.
Det var mere skrækindjagende end noget andet, jeg kunne forestille mig, -
- og jeg bad stille til Gud om tilgivelse for mine synder.
Men sæt nu der ikke var nogen Gud, som kunne tilgive mig?
Jeg tænkte, at dette måske var mørket udenfor -
- med gråd og tænders gnidsel, hvor Gud ikke findes.
Hvorfor støjer du sådan? Vil du have, at vi bliver opdaget?
Slip mig omgående.
Det var dig, der bad mig standse!
Du inviterede mig ind under tøjet, som den tæve i løbetid du er.
Nej, jeg gjorde ikke. Jeg sov!
Gør ikke nar ad mig, dæmontøjte. du tog initiativet.
Du fristede mig.
Du forbandede min sjæl, da du tvang mig til at dræbe dem.
Krokodilletårer hjælper ikke denne gang.
Jeg har fået min andel.
Du bed mig, din luder!
Så er du en anstændig pige trods alt.
Jeg venter, til vi har giftet os. Det er det rigtigste.
Jeg ville sætte dig på en prøve.
Vi spiser morgenmad her, inden færgen sejler.
- Jeg er hundesulten. - De er ikke vågne klokken 5 om morgenen.
Så vækker vi dem og beder dem lave morgenmad.
Vi burde vente, til her er flere, ellers vækker vi opmærksomhed.
Hvorfor siger du mig altid imod?
Mine penge er lige så gode som nogen andens.
Hvis jeg vil have morgenmad og kan betale for den, så vil jeg have den.
Det er bemærkelsesværdigt.
Så snart en mand har fået nogle mønter, uanset hvordan han fik dem, -
- så føler han sig berettiget til dem og alt, der kan købes for dem.
Mit æg er ikke kogt længe nok!
Tag det tilbage til køkkenet og kog et nyt.
Er det hr. Kinnears støvler? Tog du dem fra liget?
Ja.
Hvordan kunne du gøre den slags?
Hvad mener du?
Du har jo Nancys kjole på.
Det er ikke det samme.
Jeg må have glemt mit hvide tørklæde.
- Det med blå blomster? - Ja.
Jeg ved ikke, hvor jeg har lagt det. Jeg vil beskytte halsen mod solen på færgen.
Det beskytter Nancys hals mod solen.
Det burde du kunne huske, eftersom du selv strammede det og bandt knude.
Jeg ville ikke modsige ham. Det er jo farligt at modsige galninge.
Det havde jeg glemt.
Jeg vil skifte tøj, hvis folk skulle lede efter os.
Jeg har gjort alt det her for din skyld.
Fordi du bad mig om det.
Fordi du sagde, at du skulle blive min.
Vi må hænge sammen som ærtehalm, ellers bliver vi hængt hver for sig.
Jeg tænkte, at jeg burde fortælle det til nogen, -
- men svig er jo så foragteligt.
Jeg havde følt McDermotts hjerte slå ved siden af mit.
Hvor uønsket det end var, så var det stadig et menneskehjerte.
Jeg ville ikke bidrage til, at det gik i stå, hvis jeg ikke blev tvunget til det.
I Bibelen står der: "'Hævnen er min' siger Herren."
Det tilkom ikke mig at tage noget så alvorligt som hævn i mine hænder.
Så jeg blev der, til han kom tilbage.
- Undskyld, frøken, men hvad hedder De? - Mary Whitney.
- Stop. Vi må ikke vække mistanke. - Vi er i udlandet nu. I sikkerhed.
Det hindrede ikke slavedriverne i at jage undvegne slaver.
Vi ankom til Lewiston ved 15-tiden.
- Nu er vi snart gift. - Aldrig. Jeg ægtede hellere Djævelen.
Jeg vil sørge for, at du indfrier dit løfte.
Jeg skriger. På en kro høres det bedre end i et hus med kun to lig.
Hold din kæft, tøjte. Dumme luder.
Kom på nogle nye ord, for jeg er blevet træt af dem der.
Jeg overbeviste mig selv om, at de lod mig gå, hvis jeg fortalte alt.
Eller så meget, jeg kunne huske.
Tekster: Torben Christensen