Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
BASERAD PÅ MARGARET ATWOODS ROMAN
Ty det är kvinnans lott -
- att tålmodigt och stilla vänta, som en vålnad i tystnad -
- tills en frågande röst löser tystnadens besvärjelse.
Jag gick till pumpen. När jag vände mig om såg jag McDermott släpa Nancy över gården -
- till köket på framsidan av huset.
Jag har bryggt te.
Ni kan ställa frukosten på bordet.
Hör ni mig, mrs Humphrey?
Drick det här.
Det är ingen fara. Ni svimmade när ni skulle servera mig frukost.
Varför är er hushållerska inte här?
Jag hade inte råd att betala henne. Jag är skyldig henne för tre månader.
Min man tog alla våra pengar i förrgår. Jag vet inte var han är.
Ni måste äta, så mår ni bättre.
Det finns inget här att äta, dr Jordan.
Er frukost var det sista vi hade. Jag har inte ätit sen min man gav sig av.
- Varsågod. - Ni är alltför vänlig.
Tack.
Att köpa så här mycket mat... Ni är mycket vänlig, dr Jordan.
Jag kan ju inte låta er svälta.
Det är nog tyvärr så det blir. Jag har ingenting kvar.
Jag ska ge er två månadshyror i förskott.
Det borde hålla vargarna borta.
Åtminstone tills ni har övervägt alternativen.
God dag, dr Jordan.
God morgon, Grace.
Vad är det du syr?
Jag lagar miss Lydias spetsar.
Hon är vårdslös och borde få lära sig att så fina kläder inte växer på träd.
Jag lägger ifrån mig det nu. Det är ansträngande för ögonen.
Ni har ingenting med er i dag.
Förlåt?
Varken äpple, lök eller rödbeta.
Jag har beslutat att gå en annan väg.
- Vilken då? - Har du drömt nåt, Grace?
Ja, det har jag väl. Men inga som jag kan minnas just nu.
Jag ska försöka minnas om det hjälper er i era bryderier.
Vad får dig att tro att jag har bryderier?
Har man själv haft bryderier lägger man märke till sånt.
Det var vänligt.
Vi kanske kan ta vid där vi blev avbrutna i går.
Du berättade om din vän Mary Whitney.
Givetvis.
Mary var en övertygad demokrat.
När huset ska göras redo för gäster krävs särskild noggrannhet.
Om det finns damm i en vrå förväntar jag mig att ni ska se det.
Blicken upp, blicken ned. En spindel kan spinna nät på en natt.
Det finns inget skäl att huset inte ska glänsa. Man behöver bara vara vaksam.
Hon var en levnadsglad flicka, med vågat och okynnigt språk.
Kanske var det kanadensiskan i henne som saknade respekt för auktoriteter.
Det gör mig så arg att somliga har så mycket och andra så lite.
Hur skulle det kunna vara Guds vilja?
- Skulle rebellerna ha ändrat på det? - Så klart.
William Lyon Mackenzie sa: "Kolonierna litar till er, jordbrukare -"
- ty ni utgör det här landets enda sanna nobless.
Kanadensare! Älskar ni frihet? Det vet jag att ni gör.
"Hatar ni förtryck? Vem kan förneka det?"
- Det var synd att rebellerna förlorade. - Vi förlorade inte.
Vi har bara inte segrat än.
Visste du att min mormor var indian? Det är därför jag har så mörkt hår.
Om jag fick chansen skulle jag rymma till skogs -
- och gå omkring med pilbåge.
Du skulle kunna följa med. Då slapp vi hårnålar och snörliv.
Vad skulle vi leva av?
Vi skulle förstås jaga. Och skalpera dem som vågade sig förbi!
Jag har det i blodet, och att ingjuta fruktan.
...sen sopar man och sen bonar man.
Damma, sopa, bona.
Bona inte dammet, snälla du.
Jag känner ingen lökdoft. Bräserad lök ska dofta. Inga genvägar.
Jag skulle gärna skalpera mrs Parkinson, men det vore inte lönt mödan.
Det är inte hennes eget hår.
Det var bara så vi pratade. Vi menade inget illa.
Jag förstår.
Du måste få av skalet i ett stycke -
- och sen kasta det över vänster axel utan att titta bakåt.
Då bildar det första bokstaven i din blivande makes namn.
Jag är för ung för att tänka på giftermål.
Man är aldrig för ung för att tänka på giftermål.
När jag har sparat ihop tillräckligt ska jag gifta mig med en ung bonde -
- med röjd åkermark och ett bra hus.
Jag vet till och med vilka hönor och vilken ko vi ska ha.
Jag vill ha röda och vita leghornhöns och en jerseyko för grädde och ost.
Inget kan slå det.
Och en katt som heter Tabby och en hund som heter Rex.
- Jag fick av det i ett stycke! - Då så.
Vem ska vi gifta oss med?
- Men ser inte vad som är upp och ner. - Jo, titta.
- Ett J. - Det är ju ett J...
Du ska gifta dig med Jeremiah! Det är gårdfarihandlaren som kommer i morgon.
Han är stilig, men du kommer att få vandra land och rike kring -
- och kommer inte att ha något hem mer än det du kan bära på ryggen.
Jag skojar ju bara, Grace!
Nu är det din tur.
Jag tar ett annat.
Här, jag har ett till.
Det är ändå bara skrock.
Kom, nu lägger vi oss och skvallrar om folk.
Jeremiah, blås på elden, puff!
Först blåser du varligt...
Vem är det där?
- Jeremiah, blås på elden... - Det är Jeremiah!
Jeremiah, blås på elden, puff!
Först ska du blåsa lätt, sen ska du blåsa hårt!
Vad är det för oväsen, Jeremiah?
Förr drev de mig på flykten med hästskit och stal mina varor -
- så jag tyckte det var klokast att få pli på dem -
- genom att lära dem sången och helt enkelt betala de små tyrannerna.
Det där får ni att dela på.
Vad har du med dig? Vi behöver göra en ny kvinna av vår Grace här.
Kom, så går vi in.
Kom nu.
Titta på örhängena.
Inte för länge, då lossnar guldet och silvret.
- Mary, då... - Du vet att det är sant.
- Jag köper det här. - Ni doftar ju redan som en prinsessa.
- Snarare lök. - En aptitlig doft.
Jag ser att du drar nytta av kvinnorna som vanligt, Jeremiah.
Som alltid har ni helt rätt, mrs Honey. Det är precis vad jag försöker göra.
De är ju så vackra! Även om ingen kan mäta sig med er.
Håll klaffen.
Jag tar två näsdukar.
Snabba på med affärerna nu. Flickorna har ett arbete att sköta.
- Spå oss, Jeremiah! - Ja, gör det!
- Nej, det vore samröre med Djävulen. - Trolla för oss!
Han har trollat på marknader.
Nej!
Hur gick det där till?
Innan jag blev en hederlig handlare levde jag ett syndigt liv och blev bestulen -
- och fick hjärtat krossat 50 gånger om av grymma och vackra flickor som du.
- Jag måste ge mig av. - Snälla Jeremiah...
Inget kan mäta sig med er kaka.
Kom, flickor.
Grace...
Du köpte bara fyra knappar. En femte betyder tur.
Det väntar vassa stenar på din väg.
Det gör det alltid. Jag har många bakom mig också, så jag låter mig inte skrämmas.
En katastrof.
Tre gånger ska du fara över vattnet.
Du kommer att få stora problem, -
- men allt ordnar sig till slut.
Du är en av oss.
Jeremiah.
Kom nu, Mary och Grace.
Det blev verkligen skillnad när du fick anständiga kläder på dig.
Grace...
Om du behöver gå ut på dass så vänta tills det är ljust.
Varför?
För att det är farligt.
Du är alldeles för naiv, Grace. Du får inte gå ut ensam nattetid.
Varför skulle du inte få gå på dass på natten?
En flicka får aldrig sänka garden. Det lärde jag mig av Mary.
Och av livet, antar jag.
Har du alltid känt så, eller kom det mer efter morden?
Tyst, flicka! Du väcker hela huset!
Titta, Mary! Jag kommer att dö!
Det var därför jag behövde gå på dass. Jag hade ont i magen.
Det var så det började för mor när hon dog.
Du är kvinna nu, Grace.
Så ja, det är ingen fara. Det är helt normalt.
Det kommer att vara så en gång i månaden från och med nu.
Det är ingen fara.
Här.
Ta den här tills du har en egen röd underkjol.
Jag ska visa hur man gör.
Vissa kallar det för "Evas förbannelse", men det är dumheter.
Den verkliga förbannelsen var att hon tvingades stå ut med Adams nonsens.
Så där.
Om smärtan blir för svår ska jag ge dig lite pilbark att tugga på.
Jag värmer en sten mot värken.
Jag är så glad för att jag har dig. Du är en så snäll vän.
Du kommer att bli så vacker, Grace. Männen kommer att vända sig om efter sig.
Fina herrar är värst, för de tror sig ha rätt till allt de vill ha.
De börjar med att lova: "Jag gör vad du vill."
Men var aktsam. Gör aldrig nåt för dem om de inte redan har uppfyllt sitt löfte.
Och en ring är ingenting värd utan en präst.
Varför det?
För att män är lögnare av naturen.
De säger vad som helst för att få det som de vill ha.
Sen ändrar de sig och försvinner på nästa båt.
Du har rätt.
Du är en bra flicka, Grace Marks.
Klippa, du som brast för mig
Låt mig gömma mig i dig
Vattnet, blodet, som går fram
Från ditt hjärta, o Guds lamm
Mary.
Vakna, Mary.
Nej... Snälla Mary!
Det är ingen fara med mig, Grace.
Snälla, skräm mig aldrig så där igen. Jag skulle inte klara av att förlora dig.
Det var sanningen i hennes öga -
- som gjorde att jag älskade Mary
Mary.
Herrn.
Jag ville bara presentera mig för den unga damen.
George Parkinson.
Grace Marks, herrn.
Har du hjälpt Grace att bli hemmastadd?
- Det har jag sannerligen. - Det tror jag nog.
Vad säger du, Grace?
Ja då, herrn.
Ingen kan få en att känna sig så hemma som Mary.
Mary?
George är äldste sonen. Han är bara hemma över jul.
- Mary? - Grace.
Du har använt bandet du köpte av Jeremiah! Det borde du ha behållit.
Det är det finaste nåletuiet jag har sett!
Jag ska vårda det ömt. Öppna ditt paket nu.
Så vacker!
Den var mammas. Hon gav den till mig innan hon dog.
- Då måste du ha kvar den. - Nej, du är min bästa vän. Du ska ha den.
Jag har själv läst Platon.
Jag har hittat en bonde som göder sina gäss...
Det är ett så hemskt hål i klänningen jag hade i morse, Mary.
Och du är den bästa sömmerska jag vet.
Kan du titta på det i kväll?
Givetvis.
Nu på en gång.
Nu vill vi ha fikonpudding
Så fram med den nu!
Vi går inte förrn vi fått den
Så fram med den nu!
En bättre jul har jag aldrig haft, varken tidigare eller efteråt.
Mr George blev kvar efter jul. Han hade förkylt sig.
Det här är det bästa mot värk i ländryggen.
- Jag går in till honom. - Mrs Parkinson vill att han ska vila.
Jag går in till honom.
När han väl hade tillfrisknat var det februari.
Han hade missat så mycket av terminen att han lika gärna kunde vänta till nästa.
Så han blev kvar, ompysslad av alla -
- med ingenting han behövde göra, vilket är olämpligt för en så levnadsglad man.
Han blev väldigt bortskämd, inte minst av sig själv.
När världen behandlar en väl börjar man tro att man är förtjänt av det.
George.
Jag vill inte att du ska umgås med tjänstefolket -
- när du är här för att vila och återhämta dig.
- Så sjuk är jag inte längre, mor. - Drick ditt te.
Mary...
Gå inte så fort.
- Jag har bråttom. - Varför det?
Pass på här under. Jag hörde om en kvinna som dog av en istapp.
Den genomborrade henne som ett spett.
Jag började märka att Mary hade förändras.
Var har du varit i kväll? Jag saknade våra samtal.
Jag är trött, Grace.
Jag behöver sova.
Ska de åka skridskor?
Har du gjort det nån gång?
Nej.
- Kom och ta mig, Mary. - Vi har så mycket att göra, Grace.
Är nåt på tok, Mary?
Vad får dig att tro det?
- Du måste lägga dig ner. - Struntprat.
Det var bara fårgrytan från i går, och nu är jag av med den.
Jag åt den också och jag mår ju bra.
Prata inte mer om det här, tack.
Som du vill.
Käraste Mary, jag tror verkligen att du behöver anförtro dig åt någon.
Jag såg min mor sån här flera gånger.
Han lovade att vi skulle gifta oss.
Han gav mig en ring.
För en gångs skull ville jag tro honom.
Jag trodde att han inte var som andra män.
Men nu har han tagit tillbaka sitt löfte och vägrar att ens prata med mig.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Vem är det, Mary?
Det kan jag inte säga.
Men när de får veta om mitt tillstånd kommer jag att bli avskedad.
Vad ska det då bli av mig? Jag kommer att tvingas gå på gatan -
- som förlustelse åt sjömän för att jag och barnet ska få mat.
Det skulle bli min död.
Mary...
Du är min allra bästa vän.
Jag gör vad som helst för dig. Vad kan jag göra?
Det måste väl finnas fattighus där du kan bo?
Unga flickor dör på såna ställen.
De får feber så fort de kommer dit.
De kväver barnen för att de inte ska bli en ekonomisk belastning.
Då dör jag hellre nån annanstans.
Jag kan förlösa dig.
Jag hjälpte till när mina syskon föddes.
- Vi kan ge bort det utan att nån får veta. - Det kommer snart att synas på mig.
Mrs Honey och mrs Parkinson är skarpsynta.
Du måste försöka en sista gång att tala med mannen i fråga.
Vädja till godheten inom honom.
Om han har nån anständighet i kroppen kan han inte stöta bort dig.
Var är Mary?
På dass.
Hon äter säkert. Hon har börjat lägga på sig.
Flickan kommer att äta oss ur huset.
Han gav mig fem dollar!
Fem dollar! Så mycket är hans barn värt för honom.
Han sa att det fick vara ur världen nu.
Han tvivlade på att barnet ens var hans, för jag hade varit så "tillmötesgående".
Om jag hotar med en skandal skulle han förneka det -
- och förstöra det lilla anseende jag har kvar.
Om jag ville ha en snabb lösning, sa han -
- kunde jag gå och dränka mig.
Jag älskade honom.
Jag älskade honom verkligen.
Men det gör jag inte nu.
- Vart ska vi, Mary? - Till en läkare som hjälper horor i nöd.
- Hur skulle han kunna hjälpa dig? - Fråga inte.
Såna läkare har jag aldrig hört om.
Är det säkert att du vill låna mig dina sparpengar?
Ja, självklart.
Om jag dör ska alla mina saker tillfalla Grace Marks
Mary Whitney
Jag kan snart vara död.
Men du kommer att leva.
Gå inte till den där läkaren.
Jag måste. Sluta nu, Grace.
Kom in, fort.
Vänta här.
Om ni yppar något om det här förnekar jag att vi har träffats.
- Gå, Grace. Gå! - Nej.
Mary!
Vad hände?
Han tog en kniv och skar inuti mig.
Han sa att det skulle göra ont och blöda, men sen skulle det bli bra.
Han gjorde väl inte...?
Du måste arbeta, annars blir vi påkomna.
Säg att jag har gått för att hämta nåt.
- Jag kan inte lämna dig. - Du måste, Grace.
Jag får inte bli avslöjad.
Ni tycker att det är hemskt.
Det var förstås barnet han skar bort.
Jag tyckte också att det var hemskt.
Men antingen en död på det sättet eller två döda på det andra.
För annars hade hon dränkt sig.
Så jag kunde inte klandra henne.
Låt mig hämta någon, du har ju så ont.
Det får du inte göra, Grace. Då är det ute med mig.
Jag sover på golvet i natt så att du får mer plats.
- Grace... - Ja?
Jag är arg.
Jag är så fruktansvärt arg.
Berätta något för mig.
Jag kan bara de historier som du har berättat.
Berätta en av dem, då.
Berätta om William Lyon Mackenzies flykt.
William Lyon Mackenzie var en stor man som ledde upproret här.
När upproret misslyckades och Montgomerys taverna bränts ner -
- tog han sig till USA.
Många hjälpte till att gömma honom och gav honom skydd på sina bondgårdar -
- och de sa inget när de såg honom på vägen, för kanadensare vill ha frihet.
De har det inte än, men en dag ska de få det.
För vi har inte förlorat, vi har bara inte segrat än.
Läs upp talet som jag lärde dig.
"Lagen säger att vi endast ska beskattas -"
- med vårt medgivande och av de män vi själva har valt.
Men ett ondskefullt och tyranniskt styre har trampat på denna lag -
- plundrat oss och klargjort att vad lagen än säger -
- så ska de fortsätta att fara i sina praktfulla droskor -
- och festa i sina palats på vår bekostnad -
- och att vi blott är fattiga, själlösa och fåkunniga bönder -
- födda till att tjäna dem som är oss överlägsna.
Men bönderna börjar öppna sina ögon och bli varse sin egen styrka.
Alltför länge har vi blivit bedragna av Baals präster -
- som skördar syndens frukt i ondskans tjänst -
- i egen vinnings syfte.
Kanadensare! Älskar ni frihet?
Det vet jag att ni gör.
Hatar ni förtryck?
"Vem kan förneka det?"
Grace! Mary! Ni har försovit er.
Vakna! Mrs Parkinson är arg.
Mary!
Kära nån.
Hon är död.
Det här är illa.
Stanna här.
Mary...
Låtsas du?
Fasansfullt och skamligt!
- Vilken stank! - Det luktar som ett slakteri.
Under mitt eget tak.
En sån svekfull flicka.
Varför sa du inget om detta, Grace?
Mary bad mig att inte säga nåt.
Hon sa att det skulle bli bättre över natten. Jag visste inte att hon skulle dö!
Det var styggt av dig, Grace. Vem är mannen?
Den rackaren borde dras ut i ljuset och sona sitt brott.
- Vet du, Grace? - Hon var förlovad med en herre.
Men han bröt sitt löfte.
- Vilken herre var det? - Det vet jag inte, frun.
Hon sa bara att ni inte alls skulle bli glad om ni fick veta.
Vi pratar inte mer om saken.
Det gör bara saken värre och det tjänar inget till att gråta över spilld mjölk.
Av respekt för den döda ska vi inte tala om hur Mary dog.
Vi säger bara att hon hade feber.
Det blir bäst så för alla.
Och där låg Mary i sängen och lyssnade.
Hon hörde våra planer om att ljuga om henne.
Jag tänkte att hon knappast tog det med jämnmod.
Det var läkaren som mördade henne med sin kniv.
Och mannen i fråga.
Det är inte alltid den som fäller det dräpande slaget som är mördaren.
Det han som dödade Mary.
Han kunde lika gärna själv ha satt kniven i henne.
Städa upp här. Och klä dig, Grace.
Inte ett ord om Marys död förrän vi har fått henne att se mer respektabel ut.
Tvätta lakanet, nattlinnet och underkjolen rena från blod.
Tvätta liket och bränn madrassen.
Har hon ett annat nattlinne?
Hon kan få mitt.
Det är mer här än man ser med blotta ögat.
Jag undrar vem mannen är.
Vem det än är sitter han och äter frukost nu -
- och tänker lika lite på stackars Mary som på ett dött djur hos slaktaren.
- Alla måste vi bära Evas förbannelse. - Mary hade skrattat åt det där.
Släpp in mig.
- Vad gör du? Det är iskallt ute. - Stanken gör mig illamående.
Ja, vi borde vädra.
- Jag hoppas att det inte var för sent. - För sent för vad, Grace?
För att släppa ut hennes själ.
Jag hade glömt att öppna fönstret för att släppa ut själen.
Jag måste ha hört fel, för jag tyckte att hon sa "släpp in mig."
Hon måste ju ha sagt "släpp ut mig."
Grace... Vakna, Grace.
Vakna nu.
- Snälla Grace. - Grace, nu är det dags att du vaknar!
Grace...
Var är jag?
Du är här, Grace. I Marys rum.
- Var är Grace? - Du är Grace, vännen.
Grace... Din Mary är död.
Det var en fruktansvärd chock för dig.
Var är Grace?
Vad har hänt? Var är Grace?!
Du är Grace. Du är Grace! Mary är död.
Nej! Hon har gått vilse och jag måste hitta henne.
Kära vän, du är svårt chockad. Inte undra på!
Jag måste hitta Grace!
Mary är död, Grace. Du är i trygghet här hos oss.
Jag vaknade igen nästa dag. Då visste jag att jag var Grace och att Mary var död.
Jag tänkte på kvällen då vi hade kastat äppelskal över axeln.
Marys äppelskal gick sönder tre gånger, och nu hade det slagit in.
Hon gifte sig aldrig och skulle aldrig göra det.
Men jag mindes inget av vad jag hade sagt eller gjort när jag var vaken däremellan.
- Ingenting alls? - Nej.
Och det gjorde mig orolig.
Den lyckligaste tiden i mitt liv var slut.
Inte nu.
Det är nog miss Lydia.
Jag ville bara höra om ni behövde nåt.
Nej, vi behöver inget. Stäng dörren, tack.
Jag måste fålla kjolen. Annars kommer den att släpa i leran.
Lapptäcket blir klart på en vecka om vi ska prata så här länge varje gång.
Tack, Grace.
Det är kunskap om mig ni begär, doktorn.
Förbjuden kunskap.
Kunskap med ett ohygglig skimmer över sig.
Kunskap som vinns genom att stiga ned i djupet.
Ni vill ta er dit jag aldrig kan komma.
Se det jag aldrig kan se inom mig.
Ni vill öppna min kropp och titta in.
Ni vill hålla mitt bultande kvinnohjärta i er hand.
Undertexter: Karl Hårding