Released 01.04.09 on www.uglybits.org
Tekster af: **UgLy SuBBeRs**
- Er den tændt? - Du kan bare begynde.
Vi er i midten af Chamfors industriby.
De fandt barnet her.
Bygning 1.
Vi har fået tilladelse til at lave denne film.
For det lægelige arkiv -
- på hospitalets børneafdeling.
Så er vi her.
Hun boede her.
Hun blev helt sikkert ikke voldtaget.
Det ligner mere børnemishandling.
Fejlernæring, dehydrering, lettere nedkøling.
Hullet gør det muligt at forrette sin nødtørft i stolen.
Infektionen i håndleddene beviser, hun var lænket.
Hvordan slap hun ud?
Lucie taler ikke om det.
- Er det appelsin juice? - Ja.
- Er det til hende? - Ja.
- Du er jo en lille mor. - Hun har ikke andre.
Bare rolig, Anna, herrerne der -
- er rigtig flinke. - Okay.
Ved du, hvad meningen er med denne film?
Ja.
- Hvorfor har vi brug for dig? - Fordi -
- I vil fange de mennesker -
- som gjorde Lucie ondt. - Ja, Anna.
Det ønsker Lucie også. Hun siger, de skal fanges.
Hvad siger hun ellers?
Hun er bange.
- Fortæller hun noget? - Hun er bange.
Hvad husker hun?
Hun ved ikke, hvem der gjorde det.
Af og til tror hun, hun husker noget.
Hvad tror du? Tror du, hun vil huske?
Det var mørkt, hun kunne ikke se. Hun husker ikke.
Kom ind.
Lucie Jurin kom ikke.
Lucie?
Anna...
Sig ikke noget, vel?
- Nej. - Det er ikke mig.
Det er ikke mig.
Rolig nu.
Vil du ligge her?
Anna?
15 år senere.
Giv mig den.
Stop nu begge to.
Pokkers.
Se, hvor dårligt hun skriver.
- Stop, sagde jeg. - Du er for slem.
Rør mig ikke. Det rager ikke dig.
Hvad ved du? Du ved intet om kærlighed.
Du har ingen kæreste.
- Kom så og spis morgenmad. - Ja, ja.
Du går mig på nerverne.
Marie Belfond, mester i 100m. butterfly.
Og du taler sådan om det?
- Hvordan skulle jeg ellers tale om det? - Karl smart...
På en søndag morgen. Har du talt med din mor om det?
- Ja. - Hvad sagde du?
At hun har problemer med presset.
- Hvis hun arbejder, er hun ikke glad. - Er du glad?
- Jeg har det sjovt. - Jeg har det sjovt.
- Færdig. - Godt.
Her.
En gave.
- For fanden da, Gabrielle. - Klamt!
I hoved røret.
Det var derfor, det ikke virkede.
- Klamt. - Lad os nu spise.
Ja, det er klamt, men nu virker det igen.
Har Antoine talt om sine store projekter?
Jeg spurgte, hvad du synes om dem.
- Nej, du troede, hun var sur. - Bland dig udenom.
- Det er min bror. - Han er en dagdrømmer.
Hey, Antoine?
Du kan ikke gå ud af en så dyr skole, efter kun 3 måneder.
- Specielt ikke, forudbetalt. - Se selv.
- Stop så. - Hun spiller smart pga. avisartiklen.
- Vil du gøre det hver gang? - Hvad?
Vi måtte betale for privat skole, ved din sidste eksamen.
- Med stort besvær. - Jeg bestod da.
Ja, og ved du, hvad det kostede?
Prisen for dine trimestre. Og så gider du ikke engang.
Antoine, er det ikke hårdt at være så irriterende?
Den skole, det er ikke det samme.
Jeg vil gøre, hvad jeg har lyst til.
- Vi tvang dig ikke. - Nej, men -
- jura studiet er ikke mig. - Den eksamen åbner døre.
Han vil bare bo sammen med sin kæreste.
- Jura er ikke mig! - Glem det, Antoine.
Der er jo intet du vil. Engang ville du være bager.
Utroligt.
Hvad er det for en narrøv?
- Vær flink, Marie Belfond. - Det er søndag.
Skal du da hvile dig om søndagen?
En lang uge på fabrikken, måske?
Bliv der.
Rør dig ikke!
Sæt dig!
Hvor gammel er du?
18.
Ved du, hvad dine forældre gjorde?
Hvorfor gjorde du det mod mig?
Hvorfor?
- Det er dem. - Lucie?
- Det er dem, Anna. - Så du dem?
- De er forandrede, men det er dem. - Er du sikker?
- Det siger jeg jo. - Det er 15 år siden.
- Og du fandt dem i avisen? - De siger jeg jo.
- Vi ringer efter politiet. - Nej, lad være.
- Hvad? - Jeg gjorde, hvad jeg måtte.
- Hvad gjorde du? - Hvad jeg måtte.
- Du skulle først være sikker. - Jeg er sikker.
- Jeg skulle være taget med. - Hvorfor tror du mig ikke?
Hvor ringer du fra?
- Fra huset. - Deres?
- Ja. - Giv mig adressen.
Lucie, giv mig adressen.
Jeg gjorde det.
Se...
Jeg gjorde det.
Det er mig, Lucie. Rolig. Det er mig.
Hun er der.
- Hun er i huset. - Ja.
Hun skadede mig mere end nogensinde før.
Bliv her.
Hvor går du hen?
- Jeg må hen og kigge. - Hun er der.
- Jeg må hen og kigge. - Hun er i huset.
Hør, jeg må hen og kigge. Vent på mig.
- Hun skadede mig mere end før. - Jeg kommer, Lucie.
Hvad skal jeg gøre?
Jeg kommer.
- Jeg har ikke flere patroner. - Dem får du ikke brug for.
- Skal vi ikke af sted? - Kom.
Hun kommer tilbage.
Kom.
Du ringede til mig herfra. Så ved de, det er os.
- Jeg er ligeglad. - Ja.
- Jeg er ligeglad. - Med at sidde i en celle, nej!
- Hvad gør vi? - Sid stille.
- Det gør ondt. - Undskyld.
Hvad gør vi, Anna?
Går det?
Væmmes du, ved det jeg har gjort?
Kan du lugte det?
Den kvalmende lugt.
Den lugtede jeg hver gang, hun bøjede sig over mig.
Forstår du?
Jeg lugtede det, når hun slog.
Se.
Det er dem.
Hvad laver du?
Tror du, jeg slipper godt fra det?
Ja. Ja.
Vær helt stille.
Anna, hvad laver du?
- Er du okay? - Ja.
- Jeg kaldte... - Jeg var derinde.
- Jeg troede, hun var tilbage. - Nej.
Er du klar? Vi skal af sted.
- Vi skal gøre huset rent. - Skal vi af sted?
Ja, få tøj på.
Lucie!
- Åben, Anna. - Den er låst, Lucie.
Åben.
Hurtigt.
Hvad vil du?
Lad mig være.
Jeg dræbte dem.
Selv børnene.
Selv børnene dræbte jeg.
Rolig. Rolig.
Gå væk derfra, lille so.
Jeg slår dig ihjel.
Undskyld.
Det er ikke min skyld.
Hvor er du?
Anna, jeg ved du er der. Åben!
Jeg kommer.
Hvad er dit navn?
Gabrielle...
Jeg kommer, Lucie!
Du må hjælpe mig, Gabrielle.
Hvorfor gjorde hun det?
Jeg tror, hun hørte os.
Det skal gå hurtigt.
- En ambulance. - Det kan jeg ikke.
For mine børn...
Kom nu.
Op til skoven. Så må du klare dig selv, ok?
Nej! Stop!
Stop! Lucie!
Hvorfor forsvarer du hende?
- Hun gjorde ingenting. - Hun gjorde mig fortræd.
Mig!
Ønsker du, hun skal leve?
Du troede mig aldrig.
Stop!
Du tror, jeg er sindssyg. Ligesom lægerne.
Hvad gjorde de for mig?
Andet end at sige, jeg er sindssyg? Og du er som dem?
Det er slut, Anna.
De er døde. De kan ikke gøre dig fortræd igen.
Stop!
Nej!
Hvorfor ringer du?
Hører ikke fra dig i to år, og så ringer du?
- Ja. - Jeg er vred på dig, Anna.
- Jeg lyver ikke. - Mor.
Vi du give mig dårlig samvittighed?
Nej.
Tror du ikke, jeg tænker på alle de ting -
- jeg har måttet give afkald på.
- Det er ikke det. - Hvad så?
Jeg ville bare tale med dig. Ikke andet.
Som om du lige pludselig savner din mor.
- Er du ok? Har du problemer? - Nej.
Er du sikker? Hvor er du?
Langt væk.
Hvordan klarer du dig?
- Alt er ok. - Er du stadig sammen med hende?
Nej.
Åh nej. Du er stadig sammen med hende.
- Stadig det samme. - Mor...
Anna, hun er værdiløs, en so.
Hun er intet værd. Bliv ikke hos hende.
Anna?
Intet svar?
Bliv der.
Jeg klarer det ikke.
Vær ikke bange.
Slap af.
Rolig.
Slap af.
Undskyld.
Stop!
Hvem er pigen på sofaen?
Hvem er det?
Lucie...
- Lucie hvem? - Lucie Jurin.
Og du er?
Svar.
Anna Assaoui.
Vi har prøvet at kontakte Belfonds. Telefonen er optaget.
- Telefonen er taget af. - Det burde ikke ske.
Hvad er der sket her?
Hvad laver du her?
Lucie Jurin flygtede for 15 år siden, ikke sandt?
Ikke sandt?
Ja.
Dengang var vi ikke så organiserede.
Gabrielle skulle ikke have ladet det ske. Pigen fandt hende.
Efter 15 år. Sikke en ihærdighed.
Men Lucie er bare et offer.
Ligesom alle de andre.
Det er nemt at skabe et offer. Meget nemt.
Lås dem inde et mørkt sted, og de begynder at lide.
Tilføj flere lidelser.
Metodisk, systematisk.
Og kulde. Og fortsæt med det.
Forsøgspersonen gennemgår flere faser.
Kort efter vil traumet -
- den lille skade, der sker så let -
- få dem til at se ting, der ikke er der.
Hvad så stakkels Lucie?
Så hun ikke noget?
Ikke engang monstre?
Noget der ville gøre hende fortræd?
En død pige.
Der kan du se.
En død pige.
Pigen du fandt. Sarah Dutreuil. Hun så insekter. Biller alle vegne.
Kravlede på hende. Hun huggede hellere en arm af, end at se dem igen.
Folk vil ikke lide mere.
Verden er kommet dertil, at -
- der kun er ofre tilbage.
Martyrer er sjældne.
En martyr, det er noget andet...
En martyr er enestående.
Overlever lidelser, og at mangle alt.
Vi bebyrder dem med alt det onde i verden -
- og de bryder alle grænser.
Forstår du? De skifter form...
Longsheng, 1912.
Hun troede ikke på Gud.
Hun stjal en kylling, og betalte en høj pris.
Da billedet blev taget, var hun i live. Se hendes øjne.
Jouans-Lussac, 1945.
En købmand, der lå i med en tysker.
Det måtte hun betale dyrt for.
Hun er stadig i live. Se hendes øjne.
Central Hospital of Birmingham, 1960.
Den gudsfornægtende husmor -
- var uhelbredeligt syg, og morfinen virkede ikke.
Se hendes øjne.
Hende her blev tævet af sin mand. Jalousi.
Hende her var 9 timer i sit bilvrag.
Døende leukæmi patient. I store smerter.
En kvinde med en sjælden sygdom. Hun led i ni timer.
Se deres øjne. Se.
Dem alle. Hører du mig?
De var alle i live, da billederne blev taget.
Så sig ikke at martyr begrebet -
- er en religiøs opfindelse.
Vi har prøvet alt. Selv børn.
Det er bevist, at -
- kvinder transformerer bedst.
Unge kvinder.
Sådan er det.
Anna?
Er du der?
Jeg er her.
- Anna? - Ja, Lucie.
Hvorfor er du aldrig bange?
Af og til er jeg bange.
Ikke som mig.
Jeg gennemgik ikke det samme.
Hvordan holder man op med at være bange?
Jeg tror, man må give slip.
Tror du?
Give helt slip.
Hvis jeg ikke kan, hjælper du mig så?
Ja.
Jeg savner dig.
Du er ikke bange mere, Anna.
Du er ikke bange mere.
Det skal nok gå, Anna.
Det skal nok gå.
Lidelserne er næsten forbi.
Kun en fase tilbage.
Den sidste.
Du behøver ikke forsvare dig selv mere.
Det er i orden, Anna.
- Holder hun ud? - Hun er utrolig.
- Michel! - Hvad er der?
Jeg skulle made hende. For få minutter siden.
- Er du sikker? - Som jeg sagde -
- jeg har aldrig set sådan et udtryk før.
Hun er fri. Fuldstændig fri. Hendes ansigt er...
Hendes øjne...
Hun ænser ikke, hvad der sker omkring hende.
- Men er hun... - Hun er i live.
Så du det?
Verdenen hinsides?
I går middag -
- omkring kl. 12:15 -
- blev Anna Assaoui gjort til martyr.
Tænk på hende med respekt.
Anna Assaoui er helt enestående.
I de 17 år vi har prøvet -
- er hun kun den 4. der når denne fase.
Og den første, ja den første -
- til at fortælle, hvad hun har set.
Mellem kl. 12:15 og 14:30 -
- så hun tydeligt, hvad der følger efter døden.
I hørte rigtigt.
Hendes ekstatiske tilstand varede 2 timer og 15 minutter.
Det var ikke en nær-døden oplevelse.
Hun oplevede et ægte martyrium.
Kl. 14:30 gled hun ud af tilstanden.
Kl. 15:05 talte hun.
Og hun er stadig i live.
Men hun taler ikke mere.
Mademoiselle hørte hendes vidnesbyrd.
Kære venner, dette vidnesbyrd -
- bliver snart delt med jer.
Mademoiselle...
De venter.
Jeg kommer, Etienne.
Så er der altså noget?
Selvfølgelig.
Var det klart?
Helt klart.
Og præcist?
Der var ikke plads til fortolkning.
Tak, mademoiselle.
Etienne?
Mademoiselle?
Kan du forestille dig, hvad der kommer efter døden?
Er alt i orden?
- Kan du? - Nej, jeg...
Forbliv i tvivl, Etienne.
martyr:
navneord
fra det græske ord "marturos"
vidne
witness
Tekster af: **UgLy SuBBeRs**
www.uglybits.org 01.04.09