1941 vandrade tre män ned från Himalaya in i Indien.
De hade överlevt en 645 mil lång vandring till friheten.
Den här filmen tillägnas dem.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Simontax
www.sweSUB.nu - För bättre texter
VÄGEN TILLBAKA
SEPTEMBER 1939 Hitler invaderar Polen från väster.
Flera dagar senare invaderar Stalin från öster. De delar landet mellan sig.
Nej.
För in vittnet.
Känner ni den här mannen?
- Ja. - Vad heter han?
Vittne, vilken är er relation till honom?
Jag är hans hustru.
- Anklagade, bekräftar ni det? - Ja.
Vittne, vad har ni att säga om den anklagade?
Av vad han säger framgår att han är kritisk mot partiet...
...särskilt det sovjetiska folkets ledare, kamrat Stalin.
Vad har de gjort med dig?
Anklagade, bekräftar ni anklagelserna?
Vittne, vad vet ni mer om den anklagade?
Han har spionerat för utländsk makt.
Anklagade, bekräftar ni det?
Nej.
Vittnet kan gå. - Vakt!
Hon har undertecknat en fullständig redogörelse-
-med detaljer om ert spioneri och sabotageverksamhet.
Var god och skriv under.
Vad har ni gjort med henne?
SIBIRIEN, 1940
Fiender till folket! Se er omkring och förstå...
...att det inte är våra gevär, hundar eller taggtråd som utgör ert fängelse.
Sibirien är ert fängelse.
Alla 845 000 kvadratkilometrarna.
Naturen är er fångvaktare, och den är skoningslös.
Om inte naturen dödar er, så gör lokalbefolkningen det.
Det är ett pris satt på varje flykting.
Se på de krakarna. De är nattblinda. Jag såg det i genomgångslägret.
Vitaminbrist på grund av svält.
Här, varsågod.
- Tänker du överleva på halv ranson? - Han är gammal.
Jag är gammal. Jag lever i morgon, men inte han.
Godhet. Den kan betyda döden här.
- Han är amerikan. - Här? Hur?
Stalin hatar utlänningar... och det inbegriper polacker.
Du är väl polack?
Jag gillar polacker. Er brinnande rättskänsla och er frihetslängtan.
- Khabarov, Andrei Timofeyevich. - Weiszczek, Janusz.
- Anklagelsen, om jag får fråga, Janusz? - 58-10.
58-10. En spion.
- Det sa de till mig. - Tio år?
Nej, 20.
58-14. Sabotage, tio år.
Du var på den sovjetiska sidan och blev arresterad, anklagad för spioneri.
Torterade de dig? Skrev du under en bekännelse?
Nej, jag ville inte skriva under, så de torterade en annan.
Förlåt mig.
Jag var skådespelare. På film.
I min sista film spelade jag aristokrat. De arresterade mig när filmen släpptes.
- Varför? - De påstod...
...att jag höjde den gamla adelns status.
- Du fick tio år för en filmroll? - Jag har fått bättre recensioner.
- Får jag kredit? - Kredit? Du är redan skyldig.
Urkin.
- Vilka är de här? - Yrkeskriminella. Mördare och tjuvar.
Stirra inte på dem. Vakterna låter dem sköta saker här och man bör frukta dem.
- Varför får de sköta saker? - De är borgerlighetens biprodukter -
-och därför folkets vänner. Vi är politiska fångar och folkets fiender.
Sovjetunionen har blivit ett enda ofantligt fängelse.
Slavarbetare. De kommer från Sovjetväldets alla hörn-
-alla fångade i samma nät.
- Trasslar sig någon av dem ur nätet? - Nej, Janusz, var försiktigare.
Stalin har ögon och öron överallt till och med här.
Är du inte försiktigare, så dör du efter ett år.
Om inte bokstavligt...
...så själsligt.
- Och hur länge har du varit här? - 11 månader och 29 dagar.
- Ge mig tröjan. - Ta jackan.
Jag vill ha tröjan.
Gjorde farmor den åt dig?
Du bestämmer inte här.
Tröjan!
Till korven.
- Gör en åt mig. - Ska jag teckna dig?
Nej, inte mig.
Jim kände en rysning, när den gamle piraten stirrade på honom.
Han var täckt av ärr och tatueringar.
Och han hade bara ett ben.
"Jag vara Long John Silver", sa han.
Jag kände en sån. Minns ni Igor? Han hade ett ben.
Tig!
Fortsätt, så får du lite bröd. Hur hittar Long John Silver skatten?
Jim satte segel mot Skattkammarön med sitt gäng av banditer...
...män som dödar dig utan att blinka, män som bara älskar guld.
- Löss? - De äter mig levande.
För det har jag bara en kur. Kom.
- Gruvan. - De spränger på natten.
- Vad gör du? - Vi måste skynda oss.
- Annars är det inte här i morgon. - Lämnar du det över natten? Varför?
Du får se.
Det kan göras. Jag vet en väg genom taggtråden.
- Hur? - Lazar, min medhjälpare-
-är anläggningens övervakare. Han visade mig.
Om du nånsin överlever lägren, och jag har väntat så länge på nån som du-
-en som har styrka och vilja nog att genomföra det.
Men vart ska man ta vägen? Vi kan inte ta oss västerut.
Förutom tyskarna är det ryssarna och österut Sovjet ända till Stilla havet.
- Nej, nej...måste bli söderut. - Rätt.
Men vet du exakt var vi är?
Cirka 500 kilometer norr om Bajkalsjön.
Det här är sjön. Här ligger lägret och gränsen här.
Vi kan följa sjökanten här, den går rätt söderut.
Precis, och sen korsar vi Transsibiriska järnvägen till Mongoliet och friheten.
- Våren kommer. Vi väntar till i höst. - Varför vänta?
Varför? För att det är 1000 kilometer till gränsen, kanske mer.
Vi måste planera noggrant och lagra mat. Jag har redan börjat byta till mig.
Du måste göra detsamma. På hösten är vädret säkrare.
Vi kan låta nysnön täcka vår spår.
- Vi tar med mina vänner. - Dina vänner? Litar du på dem?
- Naturligtvis. - Alla överlever inte.
Men de dör som fria män.
Fria.
- Det blir värre. - Vad ska vi göra?
- Du bestämmer. - Vi kommer att förfrysa.
- Vi måste gå tillbaka. - Ja, och det kostar mig huvudet.
- Vi kommer att dö här, kommendant. - Ligg ner!
- Vi förfryser. - Vi är körda.
Ner på marken!
Ner!
- Vi förfryser på mindre än en timme. - Jag skiter i om du dör nu.
Förlora 200 man och ni får en del att förklara. Det kan gå illa för er.
- På marken! - Vi kan söka skydd i skogen.
På marken!
Stanna där du är!
Jag skjuter!
Det var en riktigt modig karl!
Låt fångarna söka skydd i skogen!
Skjut dem om de rymmer!
Först behöver vi stora grenar! En på varje sida och en baktill!
Hjälp mig, Kazik. De här, lägg dem där på grenen.
Gör som jag, vi gör båda så här. Bra.
Ja, lägg den där.
Zoran! Din filt! Som vindskydd.
In med dig. Seså.
Kom! Kom med, vi har skydd!
Jag är Zoran, jugoslav, det är Janusz. Han heter Kazik.
- Tomas Horodinsky. - De är polacker.
- Voss, jag är lett. - Det är rena Nationernas Förbund.
- Och du är? - Smith.
- Och förnamnet? - Mister.
- Mr Smith. - Just det.
Du tycker inte om att vara ute i kylan, eller hur, cowboy?
Stig fram.
Du också.
Stig fram.
De kunde lika gärna ha skjutit oss igår. Vi ska till gruvorna.
- Samma kragar hade de gamla egyptierna. - De hade dem nog på hästarna.
- Nej, nej, samma för människor. - Hur vet du det?
Jag var professor i egyptologi på Leningraduniversitetet.
- Är du galen? De skjuter dig. - Jag måste bort. Jag måste tillbaka.
Jag måste tillbaka.
Det kan göras. Han vet en väg genom taggtråden.
- Han har en plan. - Vem har en plan?
- Han heter Khabarov. - Skådespelaren.
- Känner du honom? - Han tänker inte alls rymma.
- Vad menar du? - Han ljuger. Han är här sen åratal.
Han söker upp nyanlända. Mig när jag kom hit.
Han tycker bara om att tala om flykt. Jag har känt andra som honom.
- Varför skulle jag tro dig? - Ingenting är gratis i lägren.
Av dig får han energi, mod. Du göder hans dröm om flykt.
Du håller honom vid liv. Han är bara en blodigel.
- Du är en kallsinnig jäkel, Mister. - Jag lever, det är allt jag vet.
Men inte om sex månader och inte du heller, inte här i gruvorna.
Men om du menar det, uppriktigt avser att fly-
-är jag med.
- Jag trodde du var ensamvarg. - Man kan inte göra det ensam.
Dessutom har du...en svaghet. Du kan bli användbar för mig.
- Vadå? - Godhet.
Om nåt händer mig, räknar jag med att du bär mig.
Khabarov, kom med mig nu.
- Vad är det? - Kom. Se på det här.
Vi kan ge oss av ikväll. Stormen döljer spåren.
- Nej, stormen går över! - Den räcker.
Det är omöjligt. Det krävs noggranna förberedelser, planering och kartor.
Tidpunkten är aldrig perfekt. De väntar sig inte det nu.
Är du galen? Avstånden då? Tusentals kilometer och vi behöver mat.
- Massor av mat. - Men vi har mat. Du har mat.
Amerikanen är med, vi har bytt till oss, precis som du sa.
- Hur länge räcker det? - Jag har levt halva livet i naturen.
- Vi kan livnära oss av naturen. - Du är för ung att inse, det går inte.
- Vad annars? Stanna här och dö? - Det går inte.
- Hur kommer vi igenom taggtråden? - Vad pratar du om?
Din vän, Lazar, han vet, eller hur? Det sa du till mig.
Stick nu.
Du kan inte se, va?
Snälla, lämna inte mig kvar. Lova mig, Andrejs.
Jag kan hålla i din axel på natten. Jag kan se former, på dagen ser jag bra.
Jag ska inte bromsa er. Säg inget till de andra.
Här dör jag.
Schweizisk. Guld.
Först måste man stoppa generatorn.
Det blir mörkt, bara tio minuter kanske. Det är er chans.
Ni måste vänta till sista vaktombytet.
- Det finns inga hemligheter här. - Vad vill du?
Jag förlorar i spelet. Liten skuld, de tar fingrar.
Stor skuld, de tar huvud. Jag, stor skuld.
Men jag spelar inte om min "Wolf". I skogen, man behöver kniv-
-och jag behöver mirakel. Få ut mig härifrån.
De har sågat av stolpen.
- Jag ser inget. - Titta! Taggtråden är avklippt.
Släpp hundarna!
Kom igen! Fortsätt, fortsätt!
Vi måste fortsätta! Upp med dig!
Aktivitet, annars dör vi. Du vet hur snabba hundarna är. Spring, för fan!
Mister, se på mig. Är det dags för mig att bära dig? Kom igen.
Kom igen!
Janusz, vi ser inget! Snön förblindar oss!
Janusz!
Jag behöver din kniv!
Ge mig kniven! Din kniv!
Janusz, vi måste söka skydd! Vi kan inte fortsätta!
Fattar ni inte? Det här är perfekt! De hittar oss aldrig i det här. Aldrig!
Du stirrar på mig som ormen på kaninen. Han lär mig engelska.
Talar bra, va?
Bröd för ord, eller hur, cowboy?
- Hur långt har vi kommit? - 20, 30 kilometer kanske.
- Inte längre? - Mindre, om vi gått runt-
-som höna utan huvud. - Nå, låt oss se vad vi har.
Kom igen, allihop. Vi delar på allt.
Och du? Har du nåt?
Och rocken. Det är inte din rock. Det är Khabarovs rock.
Ja, han gav mig. Och...
Ser ni?
Han skulle ange oss. Oroa er inte. Jag pratat med honom. Allt okej.
Du har träffat avtal med djävulen. Inser du det?
Har du kniv?
Han går efter gräset och mossan. Hoppas han vet vad han gör.
- Var tacksam för att du är här. - Tacksam är för hundar.
- Vad är det? - Vargar, bara vargar.
Bara vargar.
Söder.
Till Bajkalsjön.
- Du är Pakhan. - Är jag?
- Var är en Pakhan? - Urkis chef.
Vi är inte förbrytare. Vi rymmer från förbrytare.
Jag har iakttagit dig. Du vinner min respekt med dina pinnar och tallkottar.
- Jag går emellan dig och döden. - Så du vill bli min livvakt?
Det är Urkasättet. Du har mig, och du vargen.
- Janusz, hur långt är det till sjön? - Hur långt? Tre till fyra veckor.
Kanske mer.
Vi är här nånstans. Och härnere Transsibiriska järnvägen-
-och mongoliska gränsen.
- Mongoliet verkar så långt borta. - Mongoliet? Jag gå mera.
Till Amerika.
Så här är det. Vi har mat för en vecka till. Inga fler tändstickor.
- Men vi har Khabarovs flinta. - Vi behöver kött.
- Jag kan göra fällor. - Vi rör oss för fort för fällor.
Vi hittar gårdar och byar och får mat.
- Minns att vi har pris på våra huvuden. - Vi stjäl på natten. De får inte veta.
- Vi är inte tjuvar. - Då stjäl jag och äter. Du får se på.
- Vad är det? - Taggtråd.
- Han gör en metkrok, så överlever vi. - På fisk?
- Men jag äter inte fisk. - Då dör du.
Kom igen, vi måste göra upp eld.
Kom igen, massor av ved. Det blir köldgrader i natt.
Tomasz?
Nej, inte för mycket.
Kazik?
- Kazik? - Han letar fortfarande ved.
Han är nattblind.
Kazik!
Janusz!
- Professorn. - Jag kom från gruvan för att hitta dig.
- Jag trodde jag var ensam. - Jag har gått bredvid dig ett tag.
Jag sätter mig en minut.
Inte långt att gå.
Vi lyckades.
Vi lyckades faktiskt.
Det är otroligt.
Herre, ta denna oskyldig själ till dig.
Amen.
En fri man dog här idag.
En mun mindre att mätta.
Vadå?
De hittar våra ben och dina teckningar om hundra år och säger:
"Titta, ett fint exemplar av tidig Gulagmänniska."
Håll käften med dina skämt. Leta mat som de andra.
Håll du käften! Du tecknar hela dagen som på semester. Jag är sjuk.
Jag lagar mat. De hittar mat. Vad gör du? Ingenting.
- Men jag får er att skratta. - Inte nu längre.
Så...vem blir först?
- Vad menar du med först? - Först att dö. Jag tror konstnären.
- Men bättre vore lustigkurren. - Varför bättre med Zoran?
Mjukare.
Mer...mör.
Mister fångar bara liten fisk nu. Vi måste ha kött, annars dör vi.
- Du är Pakhan och har tänkt på det. - Det har vi alla.
- Därför tog du med extrafolk. Som mat? - Nej, vi får mer mat vid Bajkalsjön.
- Där blir det mycket fisk. - Vi skulle ha sett sjö en vecka sen.
Vi är förlorade, Pakhan.
Om jag hittar sjön, är jag tillbaka om en vecka.
Om inte, så får ni klara er själva.
Jag vet. Vår vän Valka.
Släpp honom inte ur sikte.
Varsågod.
Färsk i morse.
Tack.
Lycka till.
Du också.
- Janusz! - Jag såg den, jag såg sjön.
- Ta det lugnt. - Tre dagar härifrån.
Samla stenar! Värm dem i elden!
Vad är det?
Nån har följt efter oss. Han är bakom trädklungan.
Förråder han oss har vi dem här inom kort.
- Han har rätt, vi måste göra det. - Inget dödande.
Inte? Jag tror du har dödat förut. Du ber för mycket för att vara oskyldig.
Valka, spring in bakom ifall han försöker fly.
Sprid ut er.
Nej, Valka. Nej!
Vi ska inte göra dig illa.
- Från Polen. - Polen? Vad vill han?
Jag vet inte. Det är en flicka, och hon är polska.
- Hon har följt efter oss i flera dagar. - Och?
Hon behöver mat och skydd. Hon har inte vågat närma sig-
-för hon visste inte om vi var ryssar. - Vill hon färdas med oss?
- Hon är på flykt som vi. - Hon kommer att fördröja oss.
Hon sa att hon flytt från ett ryskt kollektivjordbruk.
Jag känner till typen...gatuzigenare. Det finns tusentals, sämre än hundar!
Pakhan, gör inte det här.
- Men hon svälter. - Vi kan knappt livnära oss själva.
- Kanske snällare att lämna henne. - Hon sändes till oss. Vi kan inte.
Janusz, vi har inget val.
Tillbaka! Akta er för gyttjan.
Försiktigt.
Valka.
Nu du.
Hämta lite ved.
Hon heter Irena.
- Är tvålen klar? - Ja.
- Bra. - Rör om.
Nå?
- Vad är det som är så roligt? - Ska du till kontoret nu på morgonen?
Valka? Kom nu.
- Din tur, kom igen! - Valka, kom nu!
Ta av dig skjortan.
- Varför gör vi det här? - Så att vi inte ser ut som rövare.
Upp med huvudet.
Stilla nu. Mycket stilla.
Upp med huvudet.
Mera.
Njet.
Jag kan inte tro att hon är polska. Hon är utbildad.
- Talar god engelska, franska. - Jaså minsann?
- Du gillar henne inte, va? - Tala med Valka om henne.
- Han tror inte ens att hon är polska. - Jag talade med honom, och de andra.
De går med på att hon följer med oss.
- Håller du inte med? - Det finns inte rum för känslor.
Bortsett från maten bromsar hon oss.
Den bär oss inte. Vi måste simma över.
- Kan du simma? - Ja, mister.
- Du ljuger väl inte? - Jag ljuger inte, kamrat.
Kalla mig inte "kamrat".
Nej, Irena!
Kom igen!
Ta maten!
- Arresterades dina föräldrar med dig? - De är döda.
Vi bodde på en gård utanför Warzawa. När ryssarna kom-
-sa de att vi var kulaker som utnyttjade bönderna.
Min föräldrar blev rädda och gömde mig i ladan. Jag hittade dem senare.
Jag...
Jag fann dem framstupa i gyttjan.
De fick stryk och ströps med taggtråd.
Senare fångade ryssarna mig och skickade mig till ett kollektivjordbruk.
De var elaka mot mig. Jag rymde. Jag hade ingen mat.
Sen såg jag er.
Du kan väl inte simma?
- Hursa? - Du har aldrig varit nära vatten.
- Men jag kom över, och ni följde efter. - Och du sa att du bodde nära Warzawa?
- Ja. - Sovjet kom inte dit. Det var tyskt.
Dina föräldrar mördades väl inte? Du hittade på alltihop.
Vi har alla gjort hemska saker för att överleva.
Men ljug inte för mig igen.
Vi har haft tillräckligt med lögner.
- Vi måste gå runt den. - Snabbare att gå igenom.
Nej, de har hundar. Slår de larm har vi inte en chans.
- Vi behöver mat igen, Pakhan. - Det vet jag-
-men vi kan inte riskera arrest. - Vi slösar tid.
- Var är det för fel? - Var är Valka?
- Han var bakom Zoran. - Bevakade du honom inte, Zoran?
Jag är inte hans skötare.
- Fan ta honom. - Han kan överlämna oss för pengarna.
- Och riskera arrestering? - Han är spelare.
- Irena, tror du han skulle göra det? - Kanske.
Vi behöver inte hans kniv. Vi kan göra en av rådjursben.
En chans att bli av med honom.
Då så. Kom så går vi.
Passa dig lustigkurre!
Vill du få oss dödade?
Lugn, cowboy.
Du har sönder min rock.
- Idiot. - Idiot?
Är jag det? Låt oss se vem som är idiot.
Vad?
Dödade jag? Ja.
En hund. Tror ni mig inte, så ät inte.
Men det gör ni, för ni vill överleva.
Jag känner till överleva. Hela mitt liv.
Och...
...det är min födelsedag. I Ryssland betyder det att vi dricker.
Hon bodde på gatan...som jag.
- Så din berättelse var inte sann? - Den var sorgligare-
-och då skulle ni inte lämna mig.
Mina föräldrar var polska kommunister.
De tog med oss till Sovjetunionen, till Moskva.
De ville arbeta för revolutionen. Vi bodde på Hotell Lux-
-med massor av utländska kommunister.
Men de arresterades 1937.
De sa att de var spioner.
Polisen satt mig på barnhem, och min bror...han dog.
Jag var tio år.
De kallade mig Rykov-
-men jag kom ihåg vårt polska namn, Zielinska.
Jag sa det varje kväll innan jag somnade.
Så du rymde.
De har inte mygg.
- Vad ska vi göra? Stjäla en båt? - Nej, för riskabelt.
- De kommer att bli sjuka. - Jag vet.
Är det inte konstigt? Efter allt vi gått igenom ska insekter ta kål på oss.
Se där igen. Ingen mygg!
Zoran! Zoran!
Herregud, vad gör han?
Myggavvisande.
- Vad sa du till honom? - Vem?
Myggmannen.
- Jag är förrymd fånge plågad av mygg. - Ja, jättelustigt.
Nej, men vad sa du? Kom igen.
Clown.
- Farväl, Bajkalsjön. - Bra gjort.
- Mister, visste du att Voss är präst? - Nej, det gjorde jag inte.
Och Tomasz är konditor, men han vill bli konstnär.
- Menar du det? - Och Zoran var i affärer i Moskva-
-och arresterades på Röda torget. Han sa att han bara tog kort på Kreml.
- Han är revisor. - Å fan, jag känner ingen rolig revisor.
- Pratar ni inte med varandra? - I lägren säger man så lite man kan.
Mr Smith? Arbetade på Moskvas tunnelbana.
Han är ingenjör. Hans far var finne.
Växte upp i Amerika, men kunde ryska.
Varför flyttar en amerikan till Ryssland?
Depressionen. Han son följde med.
Vad hände med hans son?
De sköt honom. Han var 17.
Den mongoliska gränsen ligger på andra sidan spåren-
-kanske fyra till fem dagar bort. - Kan vi gå över nån annanstans?
Det här är stambanan. Det är likadant överallt.
Han har rätt, vi väntar till ikväll.
- Vad? - Inget, tittar bara?
Titta inte.
Valka? Varför har du rövhål på bröstet? De borde vara på häcken-
-så du kan sitta på dem när du skiter. - Är det roligt? De är stora män.
- Valka! Valka! - Vet du vad Stalin betyder, pajas?
Man av stål. Han tar från rik och ger till fattig.
Visst gör han det. Sen tar han båda och sätter dem i Gulag i 25 år.
Passa ögonen, kråkmat.
Tack för gästfriheten, moder Ryssland, men jag kommer absolut inte tillbaka.
Du vet att de kommer att fånga dig.
Fängelse är okej, inte skulder. Det finns många fängelser-
-de hittar mig inte.
- Men Amerika då? - Den är inte för mig, friheten.
Jag skulle inte veta vad jag skulle göra med den, det svär jag vid Gud.
Vi måste ta farväl, min Wolf och jag.
Ni behöver honom inte längre.
Lycka till, Valka.
Adjö, Janusz.
Titta. Ser ni?
- Tror du vi kommer dit ikväll? - Jag tror det.
- Vad ska vi göra? - Vi ska äta.
- Ja. - Vi ska sova.
Vi gjorde det.
Mister!
De är kommunister.
Här också.
Det här förändrar allt.
Det finns ingenstans att gömma sig.
Det är ett buddhisttempel. De kanske tar emot oss.
- De kan också samarbeta med regimen. - Det är en risk.
- Vad har hänt här? - Samma som i Ryssland.
Kyrkorna stängdes...
...prästerna sköts eller sattes i läger, religionen bannlyst.
De kom till min kyrka i Lettland.
Förstörde allt, precis som här.
Jag gick tillbaka senare på kvällen. Det var en ensam vakt där.
Bara en pojke.
Och jag ströp honom tills hans ögon for ut ur huvudet.
Valka visste på nåt sätt.
Han visste att jag dödat kallblodigt.
- Hur långt är det till Kina? - Jag vet inte.
- 5 eller 600 kilometer söderut. - 600 kilometer?
- Är Kina fritt? - De slåss mot japanerna, det vet jag.
Efter Kina kommer Tibet. Vi kan ta oss till Lhasa, huvudstaden.
- Vadå? Vad pratar ni om? - De säger att vi kan gå genom Tibet-
-över bergen till Indien. - Vilka berg?
- Himalaya. - Gå med i engelska armén.
- Slåss mot nazister, sen mot ryssarna. - Över Himalaya?
Hur? På en flygande matta? Hur?
Vi går.
Försiktigt.
Seså, vakna.
Jag var mitt i en vacker dröm. Jag skulle äta lite salt.
Jag nästan smakade på det. Jag gå tillbaka till drömmen.
Det är ett mycket enkelt recept. Man behöver bara två kvistar rosmarin-
-och en nypa muskot. - Muskot? Saltet då?
Vi kommer till det. Tillsätt oljan och låt det marinera-
-medan du förbereder kycklingen. Här kommer saltet in.
- Gnid in det med en liten bit paprika. - Men dubbelt med salt.
Man kan inte ta dubbelt med salt. Då blir det för salt.
- Gör inget, ta dubbelt med salt. - Jag tänker inte förstöra det.
- Ta bara dubbelt med salt. - Nej.
- Tomasz... - Nej.
- Håll er lugna. - Herregud!
Nej! Spring inte!
Var lugna och le vänligt.
- Le allihop. - God dag.
- Ryss? - Nej, amerikan.
- Ni gå till Lhasa? - Lhasa, ja. Tibet.
- Pilgrim? - Ja.
- Inga hästar? - Vi är för fattiga för att ha hästar.
- Hustru? - Nej, dotter.
Det är söder.
- Ska vi äta det? - Antingen det här eller fisk.
- Det ser ut som ett fågelbo. - Den skyddar dig från solen.
Irena, pröva den här på foten.
Söder. Kom, vi fortsätter.
- Nej, det är en ny hägring. - Vi har inget vatten.
Det växer träd där. Finns det träd så finns det vatten.
Spelar ingen roll, det är österut. Vi ska söderut.
- Men vi måste försöka. - Nej, vi måste fortsätta söderut-
-annars dödar du oss alla. - Fan också! Janusz, vi dör.
- Vi är redan döende. - Sluta.
Det är en hägring! Det är bara en hägring.
Hägringar har inte fåglar.
Hägringar har inte fåglar!
Det är en källa!
Drick inte för mycket, ni blir sjuka.
- Vi har åtminstone vatten här. - Du väcker henne.
- Ja, men ingen mat. - Nomader kan komma och vattna boskap.
När? Nästa vecka, nästa månad?
- Vi bör stanna åtminstone några dagar. - Utan mat blir vi bara svagare.
- Kanske för svaga att färdas. - Jag vet inte.
Efter de senaste dagarna...vet jag inte om jag kan gå igenom det igen.
- Det var ett mirakel att hitta det här. - Kan vi räkna med ett till?
Janusz?
Seså, visa nu.
Vänta, vänta! Häll, Tomasz!
Mössan, tack.
Lägre.
Spring! Tillbaka! Sök skydd!
Bakom den där dynen!
Irena! Ner med dig!
Var inte rädd!
Irena.
Soltorkad fisk.
Tack.
Varsågod.
- Kan du hitta tillbaka till källan? - Den låg långt utanför kursen.
Du minns? Långt österut.
Det finns inga riktmärken i det här ödelandet.
Jag skulle inte kunna hitta den.
När jag hjälpte min far på åkrarna heta somrar sög vi på små stenar.
Det hjälpte mot törsten.
Janusz!
Solsting?
Jag börjar bli till besvär.
Nej, nej.
Gör de ont?
Nej, inte alls. De svullnar nog för att jag har gått så långt.
- Tror ni inte, Mister? - Jo.
Lägg dig ner nu. Jag täcker över dina ben.
- Irena, vi kan stanna ett tag. - Nej.
Sug på den här.
Nej! Snälla, nej!
Kom, vi måste fortsätta.
Jag heter Irena Zieilnska.
Sätt ner mig, Andrejs.
Lägg mig bara på marken.
Det är bra.
Befall dina änglar att ta emot henne och föra henne till himlen...
...hennes land.
Amen.
- Jag tycker mycket om den här. - När gjorde du den?
Andra natten i Gulag.
Stackars Kazik, alltid problem med fötterna.
Vem är det här?
- Du. - Det ser ut som min far.
- Ser jag ut så nu? - Nej, nu ser du värre ut.
Du fångade hennes leende.
- Titta. - Det är...bara en skiss.
Men jag ska arbeta på den. Det ska jag.
Ett mycket fint arbete.
Du är en stor konstnär, Tomasz.
Det är nästan som ett foto. Skuggningen.
Mycket fint.
Vi måste ta oss till de där bergen. Vatten kan ha samlats där.
Kom nu. Upp med dig.
Mister, kom nu.
Fortsätt utan mig.
Jag är färdig.
Gå.
Zoran...
...gå till bergen och leta efter vatten. Vänta på oss där.
- Nej. - Jo. Vi hinner ifatt.
- Hittade du vatten? - Nej.
Visa mig. Snälla, visa mig.
Var?
Var är du?
Det finns...
...vatten!
Zoran.
Här omkring.
- Titta på den. - Om den är giftig, hur äter vi den?
Nej, vi skär av huvudet. Ge mig kniven.
Se bara.
- Smakar som kyckling. - Ja.
Stor, svart, giftig kyckling utan ben.
Inte så illa.
Valka pratade om att äta varandra, när vi var i Sibirien.
- Gjorde han? - Ja.
- Och? Skulle du ha ätit mig? - Ja.
- Visst, naturligtvis. - Jag skulle aldrig ha ätit dig.
- Varför inte? - För segt och beskt, äter hellre orm
Lite vatten.
- Den kan döda dig, minns du det? - Vadå?
Godheten. Hur länge kan ni överleva på gyttja och ormar?
Lämna mig bara här.
Det kan du inte, eller hur?
- Mister... - Vadå?
Jag kanske aldrig får veta ditt namn...
...men jag...vet din sons namn.
- Irena berättade? - Ja.
Får jag säga hans namn?
David.
Att säga hans namn för honom inte tillbaka.
Vad försöker du göra? Ge mig livsvilja? Hindra mig från att ge upp?
- Ger du upp? - I lägren såg några döden som befriare.
- Varför tog du då inte livet av dig? - Överlevnaden var ett slags protest.
Att leva var mitt straff.
- Straff, för vad? - Jag tog David med mig till Ryssland.
Och nu kan ingen förlåta dig. Och du kan inte förlåta dig själv.
Irena berättade...
...att de torterade din fru...
...och hon angav dig.
- Ja. - Det gjorde detsamma med min pojke.
Sen sköt de honom i huvudet.
Min fru lever.
Hon levde...och hon släpptes, så mycket vet jag.
Men hon kommer aldrig att förlåta sig själv för vad hon gjort.
Bara jag kan göra det. Hon kommer att plåga sig själv, precis som du.
Så jag måste återvända. Jag måste återvända.
Janusz.
Packa sakerna, snabbt!
Janusz!
- Hör ni det? - Vad är det?
Tibet.
Lhasa.
Och var är Indien?
Indien.
Indien, ja. Det går en led till Sikkim, över bergen.
- Många går den. - Ligger det byar efter vägen?
Små byar, ja. De ger er mat.
Bränsle till eld. Men ni kan inte gå nu.
- Varför? - Om stor snö kommer, mycket svårt.
Ni får vänta till våren. Den här familjen tar hand om er.
- Vi kan inte gå över bergen i vinter. - Det var svårt, men inte omöjligt.
- Janusz, det är bara tre månader. - Vi kan inte släppa taget.
- Vad menar du? - Då ger vi vika för utmattningen.
Det är inte att ge vika. Vi är utmattade.
Jag ska sova som en björn i en grotta. Du kan studera buddhism och bli munk.
Men först måste du lära dig tycka om deras te.
- Jag tycker redan om teet. - God natt.
Du då, Mister? Vad ska du göra i tre, fyra månader?
Jag tar mig till Lhasa. Vår vän har en kontakt.
Han kanske kan föra mig genom Kina. Det finns amerikansk militär där.
Att bara tänka på sig själv. Säger inte ni amerikaner så?
Zoran...
Zoran. Vi undkom.
Vi lyckades.
Du har rätt. - Han har rätt.
Bortsett från några berg lyckades vi. Vi gjorde det.
- Inte alla. - Nej, inte alla.
Vad ska du göra, Mister? När du kommer hem.
- Hem? - Bygga tunnelbanor?
Kanske drar omkring lite.
Jag ska slåss.
Först mot tyskarna, sen ryssarna.
Och sen? Återuppbygga din kyrka?
Nej.
Jag ska dö i strid.
Jag ger Tomasz bilder till en tidning och får dem publicerade på nåt sätt.
Sen ska jag laga hans kyckling-
-men med extra salt... bara för att reta honom.
Och du, Janusz?
Så länge kommunisterna är kvar i Polen kan du inte återvända. De skjuter dig.
Jag fortsätter bara, tills det är över.
Jag bara fortsätter gå.
Han har gett sig av.
Janusz!
Namaste.
- Välkomna till Indien. Papper och pass. - Pass...det har vi inte.
Strunt samma, kom med mig.
- Var kommer ni ifrån? - Sibirien.
Sibirien?
- Och hur kom ni hit, sir? - Vi gick.
Gick?
8 MAJ, 1945 SEGER I EUROPA
1945-1948 SOVJETUNIONEN PÅTVINGAR POLEN KOMMUNISM
EN JÄRNRIDÅ DRAS NER FÖR ÖSTEUROPA
1956: UPPROR I UNGERN
1961: BERLINMUREN BYGGS
1968: SOVJETUNIONEN SKICKAR IN TRUPPER I PRAG
1980: POLSKA SOLIDARITET UTMANAR KOMMUNISMEN
1989: KOMMUNISMEN BRYTER SAMMAN
POLEN FRITT
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Simontax
www.sweSUB.nu - För bättre texter