En gång i tiden var kungariket Coventry belägrad av den mörka kraften.
Mitt i striden föddes tvillingarna Miranda och Aron.
För deras säkerhet gömdes de i en annan dimension.
Efter 20 år återförenades systrarna.
De åkte hem för att besegra deras onde farbror Thantos.
Och besegrade den mörka kraften.
-Mamma! -Jag visste att ni hade kraften.
Eller hade de?
http://www.SweSUB.nu SSG SweSUB Group © st1gge
Jag saknar dig så mycket, Aron.
Miranda.
-Är det någon där? -Miranda.
Miranda.
Nu till vädret: Det kan bli mulet. Se till att ta fram regnkläderna.
-God morgon, Camryn. Sovit gott? -Nej.
Jag är inte förvånad. Ni var väl uppe halva natten och pratade.
-Ni har väl mycket att ta igen. -Nej.
Hon med mitt ansikte, plågades högljutt hela natten över collegekatalogen.
Skolan är viktig för Alex. Hon har inte haft samma möjligheter som du.
-Som flera andra länder. -Jag hörde det där.
-Allt är så nytt för henne - Tack. -Har ni ätit klart, mr Barnes?
Jag gör det.
-Det är nåt fel, hon vill hjälpa till. -Mår du bra?
Ni är så roliga. - Kolla här. Jag har övat.
Oj!
Älskling?
-Camryn Elizabeth! -Förlåt, men det händer ofta.
-Har du övat på nåt mer? -Du ska nog berätta om bilen.
-Vad har hänt med bilen? -Bli inte arg. Alla delar är kvar.
-Delar? Det måste gå att ordna. -När jag gjorde allt baklänges-
-försvann det andra däcket. -Jag fann den i poolen.
-Så du har tappat däcken. -En finns i poolen. Lyssnar du inte?
Allt skulle vara lättare ifall nån skrev ner de magiska sakerna.
-Jag får lära mig av mina misstag. -Många misstag.
-Sedan får jag syner. -Syner.
-Alex... Nåt är på tok. -Vad är det med Alex?
Alex!
-Är du okej? Var är du? -Jag är här inne.
-Vad är det med dig? -Jag tyckte att jag såg nåt.
-Jag vet inte vad jag såg. -Du tryckte upp mig mot väggen.
-Jag visste inte vad som skulle hända. -Som det här?
-Blått är inte min färg. -Jo nu. Vad kan du ha sett som...
-Säg inte att du gav mig en svans. -Du får matchande öron-
-om du inte gör nåt åt det här. -Ler jag när jag viftar på svansen?
-Du kan väl be om ursäkt? -Ursäkt? Vad sägs om ett tack, Alex?
Du räddade mig från en skugga. Ett ljusklot kan göra samma sak.
-Vad är det som händer. -Jag har som vanligt ingen aning.
-Välkommen till mitt liv. -Lägg av, Camryn!
-Vad är det? -Jag tyckte att jag såg...
Camryn Elizabeth. Ge inte din syster päls!
Vad gott. Tack för att jag får bo här. Säg till så flyttar jag till Lucinda.
Du är en i familjen nu. Du får stanna så länge du vill.
Det är bara nån kilometer till universitet.
Tänk att jag ska få träffa antagnings- rådgivaren. Det här är som en dröm.
Förlåt. Jag vill bara att ni ska veta hur tacksam jag är för allt ni gör.
Vi vet, älskling.
-Låt mig ta det där. -Varför? jag har friska händer.
Ingen har kollat din skalle. Du gör så här för att få mig att se dålig ut.
-Det klarar du utan min hjälp. -Nu räcker det.
Det kommer att ta tid att vänja sig, men allt kommer att verka normalt.
Inget kommer att verka normalt.
En pool? Var det en sån bra idé att öppna en undervattensportal?
-Du vet ju om mina öronproblem. -Så blir det när du jäktar mig. Jag...
Det räcker! Jag är torr!
-Hej på er! -Hej!
-Är det pannkakor? -Ja visst, ta dem.
-Vi är på ett tjänsteärende. -Vi lämnar er ensamma några minuter-
-så får ni prata ostört om vad ni vill. -Tjänsteärende. Det låter spännande.
Det här går väl fort? Jag har ett möte om 20 minuter.
-Det är egentligen mer privat. -Tänker du berätta det nu?
Miranda lät ivrig.
-Jag sa det så att du kunde byta skor. -Till vilken nytta? De är förstörda!
Jag har aldrig gillat dem. De får dig att verka kort och din näsa stor.
-Hans näsa är inte stor. -Okej, hör upp!
Ursäkta, men jag har bråttom.
-Sätt igång. -Vi ska gifta oss!
Jag är så glad för er skull.
Vi vill att ni ska vara med på vigseln. Vi ville båda ha det enkelt.
Nu när alla tror att vi har varit döda i 21 år har vi inte så många vänner.
-Vi vill gärna vara med. -Ursäkta men jag måste verkligen gå...
-Vad är det här? -Jag gjorde den i morse. Jag vet inte-
-vad det är. -Det är er fars vapensköld.
Vår far? Aron?
-Jag har drömt om honom varje natt. -Du tror inte att...
Nej, Aron dog när tvillingarna föddes. Han är verkligen död.
-Ja, borta. -Sa han död?
-Miranda ville att... -Det var därför vi kom.
-Er mor vill se er nu. -Nu? Nej, inte nu.
Men ni är prinsessor. Ni har vissa skyldigheter.
Som att komma i tid till skolan. Jag har inte tid att leka prinsessa.
Man leker inte om man är en. Får vi bära tiara eller krona? Finns det nån prins?
Ers höghet, du får åka utan mig. Hälsa att jag kommer när jag kan.
-Alex! Lycka till. Du klarar det. -Tack, det gör du med. Hej då.
-Det där gick inte så bra. -En tvillinghäxa är bättre än ingen.
-Jag känner ingen kärlek just nu. -Kan vi stanna där allt är av socker?
-Jag vill titta på bröllopstårtorna. -Så att du kan träffa ditt ex?
-Det var för 23 år sedan. -Kommer du?
Jag tar garderobsvägen.
-Det var ingen dum idé. -Tycker du?
Äntligen. Jag började på att bli orolig.
-Jag är så lättad över att du är okej. -Varför skulle jag inte vara det?
Vi besegrade Thantos och mörkret, visst?
-Visst. Det finns alltid saker att göra. -Vill du gå?
Jag ville att du och din syster skulle hjälpa er mor med att säkra kungariket.
-Då frågar man sig: Var är din syster? -Hon började i skolan idag.
-Jag studerade klart den här semestern. -Så vi får klara oss utan henne.
-Fast jag sa till om att få träffa båda. -Jag sa ju det.
Att säkra kungariket låter rätt kul, men när får jag vara prinsessa?
-Vara prinsessa? -Ni vet, prinsessa.
Gå på bal, åka vagn, vinka. Jag är duktig på att vinka.
Först måste du lära dig att kontrollera din magi.
-Och att gå. -Ileana får lära dig.
Var inte orolig. Vi ska få ordning på torpet, om inte drakarna är lösa.
Desirée och Magdalena. Se till att min dotter ser ut som en prinsessa!
-Sedan får du möta Ileana i drivhuset. -Vi börjar med tiaran, mina damer.
"Arbeta med att säkra kungariket"? Vad pratar du om?
Jag vill inte göra dem oroliga, men något rör sig i skugglandet.
-Nåt ondskefullt. -Thantos? Lever han?
Då är han ute efter tvillingarna.
Använd en ljusformel vid ingången, kom sedan till fängelsehålorna.
Allt ska genomsökas.
Ska jag se till att Alex kommer till Coventry? Böna och be på mina knän?
Hon är nog säkrare i sin egen dimension.
-När man trodde att man skulle få ledigt. -Det känns som att vi besegrade-
-mörkret igår. -Tillbaka till arbetet.
Jag trodde att vi skulle få lite tid för oss själva.
21 år i exil är väl nog?
-Kan du inte ens säga hej?
-Var inte sån. -Vara vad...?
-Ursäkta mig. Hej. -Det var bättre.
-Du sa nyss det. -Trevligt, men jag måste hitta-
-McGregor Hall. Jag ska dit på en lektion.
Runt hörnet. Kul att du gör nåt annat än att vara vid konstavdelningen.
Konstavdelningen? Vänta, jag vet vad det är!
-Du misstar dig. -Visst, jag ringer senare.
-Fint det du har gjort med håret. -Vänta! Jag är inte den du tror!
Skämtar du?
Jag visste att det var du. Camryn skulle aldrig bära såna jeans.
-Du passar i dem. -Vi är identiska, Beth.
-Jag försökte förklara för honom... -Men du hade inte tid när du flirtande.
-Jag vet inte vem han är. -Marcus Warburton, din systers ex.
Mycket tråkigt. Hon gjorde slut för två veckor sedan. Vi pratar inte med honom.
Gjorde hon slut? Men han är ju så...
...duktig på att hitta i området.
Där är McGregor Hall. Precis som han sa. Vi ses.
Jag lovar att inte säga nåt till Camryn.
Men jag tänker skicka ett meddelande om precis allt.
Det var det här jag pratade om.
Magisk bok. Någon skrev ner allt.
Det verkar inte så svårt.
Oj! Tack.
Det är svårare än det ser ut.
Ingen fara. Var så god.
Ursäkta.
Du anstränger dig för mycket. Måla upp en bild och låt det flöda genom dig.
Är du redo?
-Tack. -Ingen fara.
Jag hade behövt din hjälp igår.
-Jag heter Demetri. -Är du prins?
-Jag använder inte titlar. -Jag heter Camryn.
-Det vet alla. Välkommen till Coventry. -Tack ers hög... Demetri.
Jag måste hitta Ileana. Hon letar säkert efter...
-Jag använder händerna när jag pratar. -Det tar tid att vänja sig-
-men oroa dig inte, jag städar upp. -Tack ännu en gång.
Ingen fara.
Demetri, visst?
Väggarna flyttar sig. Prinsessan Camryn.
-"Jag använder inte titlar?" -Jag får prata med henne.
Förutom att du bröt mot 1 400 lagar.
-Hon var bättre än jag trodde. -Jag tror att hon gillar mig.
Vi får se vad hon tycker om nån som arbetar i kök och inte har magi.
-Vänta, Alex! -Jag hoppades att få träffa dig igen.
Det har skett ett misstag. Det kommer att låta... Du kallade mig Alex.
Du heter väl det?
-Ja, men... Har Beth berättat? -Om hon har?
Hon sprang omkull mig i kafeterian. Men det var nåt. Inte enbart håret.
Min syster är tydligen populär. Jag är bjuden på sju fester och två träffar.
Vi säger väl tre gånger i så fall? Vill du ha nåt att äta?
-Ledsen, men det är en dålig idé. -Om det har nån betydelse-
-gjorde vi slut för att vi inte hade så mycket gemensamt.
Det spelar ingen roll. Jag får ändå höra alla kommentarer.
-Vi ses. -Okej.
Vänta!
-Jag följer med dig hem. -Vi har ju redan pratat om det här.
Jag vill bara att du ska vara trygg.
Camryn skulle inte förlåta mig om nåt hände med hennes syster.
-Hittade du dit du skulle? -Ja, tack så mycket.
Jag visste att det var där, men det är... Sak samma.
Kan man få lite hjälp?!
Dumma trollformel...
-Vi har bara tre kvar. -Hjälp!
Vad har du gjort? Du skulle ju vänta på mig.
-Jag hade tråkigt. -Du skulle ha börjat med nåt enkelt.
-Vad är enklare än att gå genom väggar? -Ta mig härifrån.
Inget... Tänkte du på den här. Fortfarande inget. Nej inget.
Lämna mig inte!
Oroa dig inte om den... Där är den.
-Hallå! -Ursäkta!
-Vi kan improvisera... -Jag fick inte till hans huvud sist.
Prinsessan Camryns första dag.
Jag besegrade mörkret. Visst har vi fint väder? - Skynda på!
-Kliv åt sidan... -Nej, jag fixar det här. Det är min tur.
-Du kan inte... -Du måste ge mig en chans.
-Han-som-kan-allt. -Vi får väl se.
Vill du se? Okej, bra.
Tappa inte bort fler kroppsdelar medan vi är borta.
En gång tappade jag bort min armbåge. Jag fick sätta upp lappar överallt.
-Ni skulle ju hjälpa mig med magin. -Vi ska bara avsluta några saker.
-Är nåt på tok? -Nej. Okej, en mörk kraft närmar sig-
-och om du går runt ett hörn... -Bröllops detaljer...
Vi planerar bröllopet.
-Gör vi? -Ja, det gör vi.
-Vi har massor att göra. Gästlistan... -Vi kommer tillbaka.
-Vad sägs om fondue. Mycket ost. -Nåt är helt klart på tok.
-Och då föll hennes arm av. -Hon fick åka in på museum.
Är det nån där?
Artemis.
-Varsågod. -Sitter Marcus fortfarande...
På andra sidan och stirrar på huset? Ja. Mycket konstigt.
-Titta vad jag hittade! -Jag har för dålig lön. Du får en macka.
Lika bra att ge en till "honom" också. Vem vet vad du har gjort med honom.
-Jag har inte gjort nåt. -Det spelar ingen roll.
Det mest fantastiska. - Vilken pojke?
-Marcus följde mig och vägrade att gå. -Följde min Marcus med dig?
Fast inte på det viset. Han bjöd ut mig och jag sa nej.
-Min Marcus? -Din? Du hade väl gjort slut?
Ja det gjorde vi. Jag gjorde det. Han är tydligen förkrossad och inte sig själv.
Det spelar ingen roll, för jag har träffat en prins.
Demetri. Vi säger bara förnamnet. Titeln är inte så viktig för oss. - Vilken dag.
Det var knepigt. Mamma var orolig. Ileana och Karsh var också knepiga.
-Konstigt, eller hur? Alla var konstiga. -Vad hade du hittat?
-Du sa att du hade hittat... -Titta, den kom från ingenstans.
Bokstavligen.
Den bär fars märke.
Så det är sant. Det här är ett tecken på att han lever.
-Jag tror att vår far lever. -Vad pratar du om?
Alla sagor jag har gjort om honom. Han ber oss om hjälp.
-Dina sagor är alltid sanna. -Jag sa inget, för jag var inte säker.
Men var är han?
Han är fångad i nåt som kallas Skugglandet.
-Vi måste berätta för Miranda. -Vi måste berätta för Miranda.
Bra. Ni är i säkerhet. Thantos är tillbaka.
Thantos är tillbaka!
Hur kan Thantos fortfarande vara vid liv?
-Jag trodde att vi gjorde slut på honom. -Några skrik senare: Adjö, Thantos.
Det lilla som var kvar av honom, höll sig vid liv i Skugglandet.
-Skugglandet? -Där ser du att det existerar.
Jag har känt en närvaro från Skugg- landet. Nu vet jag att det var Thantos.
En av mina tjänare blev attackerad vid det norra tornet.
-Vad hemskt. Det kunde ha varit jag. -Hon menar: Vad hemskt, mår han bra?
-Det var underförstått. -Han blir halvbra.
Men hans skugga är inte halvbra.
-Hans skugga? -Har skuggorna eget liv här?
I skuggornas värld. Där Thantos gömmer sig, och förbereder sin återkomst.
-Hoppas att vi inte kommer för sent. -För sent? Vad menar hon med det?
-Det är kört. -Stoppa honom från att ta mänsklig form.
Vad händer då? Nåt dåligt, eller hur? Nåt dåligt kommer att hända.
Han har bara ett mål: Att döda er.
Det kan man kalla dåligt.
Jag tror inte att vi klarar av att stoppa Thantos en gång till.
Det var det jag såg imorse.
Det var en skugga från en man. Thantos var i vårt hus!
Om han kan resa mellan världarna, är han starkare än vi trodde.
Du och dina skuggor.
-Det är bara ni som kan stoppa honom. -Vi? Varför då?
-De kan väl göra nån nytta? -Ta inte illa upp.
-Bra fråga, för de gör ju ingenting. -Okej, det kändes.
Om två dagar är solen och månen i linje.
-En solförmörkelse? -Då är ni två som starkast.
-Jag vill gifta mig på solförmörkelsen. -Din mor hinner inte hit på två dagar.
Snälla...
-De måste utföra förstörelseformeln. -Omöjligt, de kan inte-
-utföra en förstörelseformel. -De kan inte ens gå genom väggar.
-Att fastna i en vägg fungerar bättre. -Vi har inget annat val.
-De är inte redo. -Gör dem redo.
Är det inte upp till oss om vi vill göra det eller inte?
Den är så kraftfull att den dödar allt som gömmer sig i Skugglandet.
Om vi använder formeln förstörs pappas skugga. Vi får inte göra det.
Ursäkta mig?
Jag hittade den i det norra tornet. Den tillhörde pappa, eller hur?
Han försöker att kommunicera med oss. Jag tror att han lever, i Skugglandet.
Jag är verkligen ledsen. Ni vill inte tro det här, men er far är borta.
Han kommer inte tillbaka. Jag har sökt igenom skuggorna. Han finns inte där.
-Mina berättelser, mina drömmar. -Är Thantos verk.
Månen är nästan i mörker. Han utnyttjar din kontakt med Skugglandet.
-Men Arons ring? -Thantos tog den när han dödade Aron.
Men det är inte Thantos. Det är vår far, Aron.
-Han behöver vår hjälp. -Vi behöver er hjälp.
Ni måste lita på mig.
Jag räknar med er två. Coventrys framtid hänger på er.
Tänk att vi aldrig har kommit överens med det här stället.
-Förbered er för trollformeln. -Ja, min drottning.
Okej, nu.
Det viktigaste med förstörelseformeln är att ha rätt styrka.
Det är en känslig process, så ni behöver...
Kan jag få lite hjälp?
Ni behöver lika mycket sol som måne.
-Fånga boken! -Jag har den.
Sitt!
Som jag sa...
-Det viktigaste med formeln är att... -Vad sägs om att göra det?
-Mycket prat och liten verkstad. -Byar slipper förvandlas till åsnor.
-Jag bad om ursäkt. -Min mor råkade bo i den byn.
Förlåt. - Håll varandras händer. Vi gör första delen.
Kom ihåg att det handlar om balans. Lika mycket sol som måne, värme som kyla.
-De har förstått. -Är du beredd?
"Solens styrka och månens kraft."
Jag älskar den delen.
-"Blir till ett i vårt sökande." -"Att öppna skugglandets dörr."
Vad fränt. - Hur tyckte ni...?
Det var för mycket sol.
-Försökte du ens, Alex? -Nja... Vi borde inte göra det här.
-Du hörde vad mamma sa. -Ja, men jag håller inte med.
Det spelar ingen roll. Er mor skulle inte fråga om det inte vore viktigt.
Okej. Trolla på.
Ni kan göra om det medan vi byter om till nåt som är mindre...förkolnat.
-Förlåt. -Jag med.
Jag är förvånad över att du är kvar.
Du vill väl hem just nu. Jag har varken sett häst eller skrinda.
De finns på baksidan. Mamma behöver oss. Med tonvikt på oss.
Jag klar det inte utan dig. Två halvor blir till en hel.
Tvillinghäxor...
- Tvillinghäxor. - Tvillinghäxor.
Okej.
-"Solens styrka och månens kraft." -"Blir till ett i vårt sökande."
Fokusera dig. All vår energi och koncentration måste vara på...
Demetri!
Bra fokuserat!
Demetri!
Cam!
Demetri!
-Hej! -Hej. Jag ville inte störa er.
-Du störde inte. Vi bara klantade oss. -Vi försökte att rädda kungariket.
-Demetri. Det här är min syster. -Alex.
-En ära. -Det är han. Min prins.
Jag förstod det.
Demetri är fantastisk. Han lärde mig att laga saker.
Titta!
Cam!
-Visa henne! -Du kan väl visa henne?
Läraren kan inte ta åt sig hela äran. Eller hur?
-Visst är han duktig? -Ni får fortsätta med att rädda världen.
-Får jag visa trädgården någon gång? -Ja! Jag menar, ja tack.
-Där är du. Jag vill ha en kopp te. -Jag vill ha en macka med kyckling.
Och oliver. Jag älskar oliver.
-Nå? -På en gång, sir.
Ta på ditt förkläde!
-Saker har förändras medan vi var borta. -Beställ nåt ni med, vi ska jobba länge.
-Är du inte prins? -Nej. Jag... Ursäkta mig.
-Vad är det med dig? Gå efter honom. -Han arbetar, jag vill inte...
-Vi borde fortsätta med trollformeln. -Du är hopplös. - Demetri!
-Hej, Demetri. -Ers höghet.
-Prinsessan Artemis. -Ni måste sluta med det där.
Förlåt. Var inte arg. Jag ljög inte för henne. Jag sa inte hela sanningen.
-Ta det lugnt. Ingen är arg. -Jag ville att hon skulle tycka om mig.
Du kan imponera trots att du är uppassare.
Jag har städat folks hus. Även toaletter. I två somrar.
Det måste göras. Jobbet har ingen betydelse.
-Nej, det gör föräldrarna. -Fel, igen.
-Är du verkligen prinsessa...? -Jag är nybörjare. Ge mig några veckor-
-så är jag mycket snorkigare. Camryn tycker om dig.
Ge inte upp.
Får jag be om en tjänst?
Kan jag få lite av din magi?
Varför vill du ha min magi?
-För att göra nåt speciellt för Camryn. -Har du ingen själv?
I så fall...
-Vad hände? -Thantos försökte ta Demetris skugga.
-Var är han nu? -Där inne.
-Var? -Han är där.
Där är han.
Vad skulle jag göra? Han ville låna min magi för att imponera på Cam.
Bara Thantos skulle fråga om nåt sånt. Här i Coventry har väl alla magi?
-Det ligger inte riktigt till så. -Jag behöver en kiropraktor.
Efter din fars död tyckte din mor att magin skulle användas av de som-
-kunde kontrollera den bäst. Som den kungliga familjen och dina beskyddare.
Tog de bort deras magi? Vad hemskt och orättvist.
-Jag tror inte att du förstår. -Jag förstår precis.
Det är ingen brådska med kycklingsalladen.
Cammie...
Har du sett Alex? Hon var borta i morse.
Jag blev så orolig! Jag har skickat SMS hela morgonen.
Jag hade ingen täckning. Har du sett henne?
Hon är på cafét med Marcus och gör sin grej. Jag skickade bilder.
Att hon vågar.
De sitter bara och pratar. Inget fnissande. Hon är dålig på det.
Tack, du är en bra vän.
Då borde du ha skrivit tillbaka. Jag har blåsor!
Jag vet vad du ska göra.
-Jag måste gå. Hej då. -Vi ses.
Jag tror att jag är bäst. Och jag använder inte ens balsam.
Hemskt.
-Hej, Marcus. Det är jag, Alex. -Jag ser det. Vad hände-
-du skulle ju göra läxor. -Skulle jag? Ja det skulle jag.
Så många böcker att läsa. Jag undrar: Du känner min syster, Camren?
Den söta som du var tillsammans med. Vad tycker du om henne.
Jag vet inte... Hon är bra och rolig. Hon kan vara lite tom och självupptagen.
-Jag är inte självupptagen! -Det har jag aldrig sagt.
-Hej, Marcus. - Hej, Alex. -Visst, ursäkta.
Vad sitter ni och pratar om? Visst har jag söta skor?
Jag skulle aldrig säga så...
-Det funkar bara om skorna är söta. -Det är dina skor.
Vad gör du här? Vi har arbete att utföra.
Har ett liv. Jag är klar med det där stället.
Jag måste gå. Vi ses.
-Hej då, Marcus. -Hej då, Marcus.
-Vad är det? Litar du inte på mig? -När jag vänder mig om är du på honom.
-Varför skulle jag lita på dig? -För att jag aldrig skulle såra dig.
Jag vet.
Det var han som gjorde slut med mig. Jag sa tvärtom till andra.
-Förlåt mig, Cam. -Det är okej. Nu vet jag varför.
-Han sa att ni var så olika. -Tycker du att jag är självupptagen?
Nej. En självupptagen person skulle smita från Coventry, som jag gjorde.
Vad skulle du göra om du trodde att pappa var vid liv?
Jag tror inte, jag vet. Varför tror du att han endast kommunicerar med mig?
-Jag fick ringen av honom. -Och teckningen.
-Har du kvar teckningen? -Den ligger i ryggsäcken.
600 teckningar på Marcus. Här är den.
Det här är slottet.
Jag har inte sett de här dörrarna. Vi måste till Coventry, fort.
-Fort. -Nej, Camryn!
Oroa dig inte. Jag har övat. Du kommer att bli överraskad.
Camryn!
Det här ser inte ut som Coventry. Är du säker på att vi är i Coventry?
Så klart att vi är Coventry.
Jag kommer inte framåt!
-Det där funkade. -Jag är inte förvånad.
-Är det här rätt ställe? -Det måste vara rätt. Allt är likt-
-utom väggen.
-De kan ha renoverat. -Det är ingen dålig idé...
Alex?
Kommer du ihåg när jag berättade om missödet? Ileana...
Det här känner jag inte till. Kan de ha stängt den av en anledning?
Jag vill veta varför. Håll dig nära.
I skräckfilmerna finns det alltid en tjej som går in i det läskiga huset-
-trots skyltarna, och publiken ropar: "Gå inte in".
Du är den tjejen.
-Vad var det? -Inget, bara en skugga.
Jag tror att vi är i säkerhet.
Hej. Ska inte ni öva på trollformeln?
Vi tittar oss omkring. Och...det behövs fler toaletter.
-Cam gjorde den här. -Jag tecknade mycket i din ålder.
-Är det inte lite konstigt? -Thantos är allt annat än dum.
Han försöker att lura er.
-Det här är pappas arbetsrum, eller hur? -Ja, det var det.
Det var hans favoritställe.
-Precis som det såg ut. -Hur var han?
Snälla. Du pratar aldrig om honom.
Jag vet inte vad jag ska börja med.
Han var rolig snäll och stark.
Jag var i er ålder när jag träffade honom på vinterfestivalen.
Vi dansade hela kvällen.
Han ville ge mig en present. Så att jag skulle komma ihåg honom.
-Jag fick välja vad jag ville. -Vad valde du?
En stjärna från den norra himlen.
-En äkta stjärna. -En fin present.
Jag har aldrig berättat det för nån. Det var vår hemlighet.
Det är sent. Ni bör åka hem.
Jag sover bättre när jag vet att ni är trygg i er dimension.
-Jag vet att du kämpar. -Det är inte Thantos som besöker mig-
-det är pappa. Det vet jag. -Jag vet att du tror det.
Men du måste lita på mig.
Okej.
Förlåt mig. Men jag har inget annat val.
Det är ingen fara. De är säkert okej. De kommer nog hem när som helst.
-Släpp det. -Jag kan inte bara...
Finns det inga telefoner i ert magiska land?
-Du försvann i poolen och ringde inte. -Jag tog garderoben.
-Din mor har varit orolig. -Din mor mår bra. Men din far-
-tömde poolen.
Jag klarar inte den interdimensionella- kommunikationen.
-Säger hon som klarar allt med en mobil. -Han är inte så teknisk.
-Jag kan höra dig. -Vi är båda glada att se er.
-Har ni haft roligt? -Ja, mycket roligt.
-Det var häftigt. -Är det nåt som ni inte vill berätta?
Är det nåt som ni inte vill berätta för att pappas huvud kan explodera?
-Ja. -Okej. Sov gott!
-Var det allt? -Godnatt, pappa!
-Godnatt, mr Barnes. -Alex. Du får kalla mig "pappa".
-Tack, men det går bra. -Bra...
-Vart ska du? -Vi glömde bilen.
Tänk om båda lever?
Aron och Thantos. Pappa kan också ha gömt sig i Skugglandet.
För lång tid? Det är precis vad jag skrev i berättelserna.
"Pappa var svag men lyckades fly. Han har vakat över oss sedan dess."
Jag har kunskapens gåva, eller hur?
Jag vet att vår far finns där ute. Jag tänker inte förstöra chansen att träffa-
-honom genom att utföra trollformeln. -Har du önskans gåva med?
-Du har alltid önskat dig en far. -Det stämmer inte.
Inte det minsta? Det bli så...
Alex?
Kanelkakor!
-Alex? -Kanelkakor!
Är det nån där?
Om det är Thantos, så är jag inte rädd för dig.
Men om det är min far, om det verkligen är du-
-har vi inte mycket tid.
Jag behöver ett tecken. Någonting...
Det är verkligen du. Miranda!
-Jag ropade på dig. -Mår du bra? Vad har hänt?
Aron finns här i slottet. Fast i Skugglandet. Det kan inte vara Thantos.
Jag bad om ett tecken och han ritade en stjärna.
Mamma fick det när de träffades. Det var deras hemlighet.
-Så romantiskt. -Är inte jag romantisk?
-Lite. Jag fick ett kryp. -För att du samlar på dem.
Varför är du inte glad över nyheterna? Vi vet var han finns.
Jag vill inte höra ett ord till om din far.
Jag skulle inte ha berättat historien.
Varför kan du inte tänka dig att han kan vara vid liv? Att båda lever.
De kan finnas där ute. Vi måste ändå utföra trollformeln.
Hur kan du säga så?
Jag kan inte riskera att Thantos återfår sina krafter.
Ingen i Coventry skulle vara trygg. Han skulle vilja att vi gjorde det.
Det skulle han inte, jag vet det. Troll- formeln skulle döda allt i skuggorna.
-Jag gör det jag tror är bäst. -Gör du?
Att ta av folket magi var också för deras bästa?
Ja, just då.
-Du och din syster... -Du bryr dig varken om oss eller Aron.
Du bryr dig bara om ditt kungadöme. Behåll det.
Jag öppnar en dörr och lämnar det här stället.
-Men titta...där har vi en. -Förmörkelsen är nästan här. Vänta!
Det där var obehagligt.
En dag kommer hon att förstå. Vi har inte lång tid på oss. Var är Camryn?
Hemma hos sina andra föräldrar. Hon är...inte här.
Kan du hämta henne? Fråga om hon kan prata med sin syster. Båda behövs här.
-Jag måste byta skor. -De passar perfekt.
-Varför måste jag prata med henne? -Din syster lyssnar på dig.
Har ni träffat Alex? Hon är inte bra på att lyssna. Hon tog mitt läppglans.
-Där är det. -Vi har inte så mycket tid på oss.
Om Thantos kommer lös är vi försvarslösa.
-Miranda är fortfarande för svag. -Och för stolt för att erkänna det.
-Förmörkelsen är vår enda chans. -Alla räknar med mig. Jag vet...
Jag vill hjälpa till och göra det som är rätt. Jag vet bara inte vad som är rätt.
-Jo, det vet du. -Som prinsessa kan du inte bara se på.
Du måste agera och regera. Det är så det är att vara prinsessa.
-Hårt men känsligt. -Tack.
Det är inte som jag hade tänkt mig. Men jag tycker om det.
Jag tycker om att ta ansvar och jag vill ha ett meningsfullt liv.
-Och tiaran? -Jag älskar tiaran.
Mer än så. Jag ska se till att hon kommer.
Hej då. Håll tummarna!
Låt mig göra det. Jag tar nästa dörr härifrån.
-Det är så man frammanar en portal. -Den står på min fot.
-Vad håller du på med? -Vet du vad. Om din far verkligen...
-Spring inte iväg! -Du ser ut att ha ställt till det.
Det har inget med mig att göra. Camryn vill att Alex ska följa med. Hon vägrar.
Vänta lite. Alex kommer att följa med. Cammie brukar få som hon vill.
Inte allt.
Lyssna på mig. Så här ligger det till. Du har inga känslor.
-Nåt är fel om du ska vara den känsliga. -Ska du låtsas som ingenting?
-Hur ska det hjälpa pappa? -Som om du bryr dig.
-Mer än dig. -Förklara.
-Jag försökte förstå vad som var rätt. -Jag vet vad som är rätt.
Vad gör du då här, Alex? Om jag visste, som du säger att du gör-
-skulle jag göra allt för honom. -Och hur ska jag kunna göra det?
Ingen aning. Jag kom inte längre på mitt tal.
-Det spelar inger roll. Du har rätt. -Verkligen?
-Följer du med mig? -Det är klart. Du vill inte, eller hur?
-Såg du det där? -Vad då?
-Exakt. -Ses vi senare?
"Gå genom väggar." För sent.
-Var är du? - Var är han? -Vi har försökt med allt.
-Vad än du har sett, finns inte här. -Vad ska jag annars göra?
-Snälla pappa. -Vi måste gå. Förmörkelsen börjar.
Jo, vi måste. Det är vår enda chans att stoppa Thantos. Vi är tillsammans.
Det är vårt... Okej, nu blev jag rädd.
-Det är en bok med trollformler. -Fortfarande rädd.
Han försöker säga oss nåt.
En frihetsformel. En trollformel som släpper ut andar från Skugglandet.
-Det är säkert Thantos. Nu går vi. -"Solens styrka och månens kraft."
Det är nästan samma trollformel. Hur var sista raden i förstörelseformeln?
-"Och besegra våra fiender i mörkret." -Enda skillnaden är att man säger-
-"Och befria era vänner från mörkret." Vi behöver bara byta ut sista raden.
-Det är ju min rad. -Det är bara du som kan göra det.
-Varför just jag? -Du måste. Det här är ett tecken.
-Jag måste prata med Miranda. -Det får du inte. Vi vet redan svaret.
-Vad gör ni här? -Ni får inte komma för sent.
-Vi måste prata med Miranda. -Du kommer att välja rätt.
Kom nu. Skuggorna förstör inte sig själv.
-Kom nu. -Jag är trött på att leta efter er.
Mindre än en minut.
Vi är här!
Tack och lov. Jag visste att ni inte skulle svika mig.
Kom nu. Coventrys öde ligger i era händer.
Känn ingen press. Hitåt. Nu kan vi...
-Du måste gå hitåt. -Vänta lite.
Skynda er! Det måste bli perfekt. Vi får inte en andra chans.
Slappna av.
-Miranda... Solen. -Ja, jag vet.
-Andas lugnt. -Kom.
Jag älskar förmörkelser. Tänk om det vore vårt bröllop, det är så romantiskt.
Vill du ha popcorn?
Ta lite lakrits.
Det är dags att förgöra ondskan en gång för alla.
-Är du okej? -Bara bra. Lite nervös.
-Det är bra med mig med. -Ni gör rätt sak.
Jag vet.
Det kommer att gå bra.
"Solens styrka och månens kraft."
"Blir till ett i vårt sökande."
"Att öppna skugglandets dörr."
-"Låt vårt ljus belysa den eviga natten. -Och lämna inget orört."
"Så att vi kan."
"Så att vi kan befria våra vänner!" Vi måste befria honom.
-De gör en frihetsformel. -De får de inte.
Säg det!
"Så vi kan besegra våra fiender i mörkret."
Nej, Cam!
Vad har du gjort?
Förlåt. Jag var tvungen. Thantos måste stoppas.
Det var ju inte Thantos.
-Gör nåt! -Ingen kan göra nåt-
-ni har släppt ut ljuset.
Det slutar när den har sökt igenom skuggorna och förstört allt.
-Jag måste varna pappa. -Ingen kan gömma sig i skuggorna.
-Alex! -Alex!
Fort, ljuset kommer.
Jag kan inte stoppa förstörelseformeln. Vad ska jag göra? Ge mig ett tecken!
"Att föra över magi till någon annan."
Jag gör det, visa mig hur. Det står att jag måste röra dig.
Artemis.
Men en skugga fungerar inte!
Artemis.
Det är för sent.
Artemis.
Nu, Artemis!
"Jag ger dig allt."
Alex! Mår du bra?
Jag räddade pappa och gav honom min magi.
-Thantos. -Livs levande. Saknat mig?
-Förlåt. Jag var så säker. -Dumma Thantos.
Att utnyttja de oskyldiga. Jag borde sluta med sånt.
Fast inget gör mig lyckligare.
-Du kommer inte undan. -Det har jag redan gjort.
Jag ska förgöra min bror innan ljuset gör det.
-Han kommer undan. -Nej. Hörde du inte? Du hade rätt.
Pappa lever. Vi måste hitta honom.
-Han kan vara var som helst. -Det du skrev stämde.
Han har varit med oss hela tiden. Han kan bara vara på ett ställe.
Är du här, pappa?
Mamma!
Är du okej? Vad har hänt?
Thantos ville ha min skugga. Din stackars pappa.
-Pappa! -Mr Barnes! Hjälp honom upp.
-Jag kämpade bra. -Var är Thantos?
Du kommer att klara dig.
-Hur kan du veta det? -Det är bara nåt jag säger.
Du får gå. Glöm inte att lämna din skugga.
Att gömma sig i en gammal dams skugga. Jag är verkligen besviken.
Jag slutar!
Hej, bror. Du verkar inte så pigg.
Jag ska avsluta det jag började med för 21 år sedan.
Pappa!
-Den är låst. -Flytta dig!
-Vad går du i för slags prinsess-skola? -Jag går i taekwondo.
Övervåningen.
De måste vara i Coventry. Var skulle han annars...
Han har låst från andra sidan. Hur ska vi ta oss till Coventry?
Jag vet en annan väg.
Vänta, Cam!
Jag går nästa gång.
Förmörkelsen är kvar. Vi hinner fortfarande rädda pappa.
Vänta!
-Den gamla skyddsformeln. -Vi går på den varje gång.
-Inte vi. Du har gått på den. -Nej, den har...
Det är fel tidpunkt.
Thantos har låst oss ute. Det går bara att öppna från insidan.
-Hur fick han tillbaka sina krafter? -Det spelar ingen roll.
-Men det var väldigt nobelt. -Tack.
Här nere!
-Dörren är där nere. -Kan jag få min kycklingsallad.
-Var är Thantos? -Han tog med Aron till det norra tornet.
-Hur fick du upp dörren? -Vi fick tillbaka vår magi. Det är-
-svårare än det ser ut.
-Du var så modig. -Det var imponerande.
-Hade du tid för det? -Du gillar honom.
Du har en dålig dag. Ena dottern släpper ut förstörelseformeln-
-den andra ger alla sina krafter till din fiende. Ungar... Vad ska man göra?
-Flytta dig! -Förlåt.
Jag tog inte hit dig för att prata.
Snabba dig.
-Jag ska härska i... -Låt honom vara!
-Pappa! -Låt oss ta hand om det.
-Jag har en plan. -Jag distraherar honom. Kom från sidan.
-Släpp inte taget! -Du får inte släppa taget!
-Kom du ihåg att posta inbjudningarna? -Ileana!
-Nej. Jag har varit lite upptagen. -Det var kanske lika bra.
Thantos!
Vad bra. Jag trodde att du skulle missa föreställningen.
När solen kommer fram, försvinner er älskade man och far.
-Du kommer inte undan. -Du kan inget göra, ers majestät.
-Du har händerna fulla. -Nej!
Alex!
Vad tråkigt det är när barn hamnar mitt i ett familjegräl.
-Håll i dig! -I vad?
-Backa! -Gärna. Det är ändå för sent.
Han har inget kvar.
-Du skulle aldrig förstå. -Med oss här...
...har han allting kvar.
"Vi ger dig allt."
Nej!
Pappa!
Tack.
Se upp!
Loser.
Ni hade rätt. Ett sånt här band skulle han aldrig förstå.
-Hallå! -Hur går det där uppe?
Lite hjälp, tack!
-Vi har ingen flygformel! -Och vi har ingen landningsformel.
Jag vet inte hur länge stupröret håller.
Vill du ta Ileana till din hustru och älska henne i nöd och lust?
Ja, absolut.
-Tar du Ileana den ståtlige Karsh... -Du är fin. Du vet att du älskar det.
-Ja, du har rätt. Jag älskar det. -Så klart att jag gör.
Vi hade i alla fall tur med vädret. Är det nån som har några invändningar?
Jag vet, de växer upp så fort.
-Jag förstår dig. -Ringarna, tack.
-Du är min favorit. -Du är min favorit.
-Konstigt att du inte har flippat ur. -Varför skulle jag det?
Jag är bara avundsjuk över att hon har så mycket utrymme i sin garderob.
-Ni är nu man... -Och hustru.
Du får kyssa bruden.
-Vi borde inte göra det. Våra näsor. -Tycker du att den är stor?
-Kyss henne! -Kyss henne!
-Rosenblad? -Jag vet, vidrigt. Tvillingarnas idé.
-Tänk att du gjorde det med min mor. -Hon har aldrig varit vackrare.
-Det var vackert. -Det var konstigt.
Ja, konstigt.
Jag har den. Jag måste...
Mrs Karsh och jag ska starta en bok-klubb.
-Nu vet du hur en saga slutar. -Jag trodde inget annat.
Det gjorde du visst. Du är "prinsessan tvivel".
-Jag? Du är sån. -Det stämmer inte.
Din tiara är sned.
-Jag tycker att vi ser fantastiska ut. -Tycker du?
-Tvillinghäxor! -Tvillinghäxor!
http://www.SweSUB.nu SSG SweSUB Group © st1gge
Till min dotter Elvira och alla andra barn