Leta 1897 je bil Ruski škuner zadolžen za prevoz zasebnega tovora iz Romunije v Anglijo,
sestujoč iz petdesetih lesenih zabojev. Ko je ladja prispela, je bila zapuščena.
Ladja se je imenovala Demeter. To je zgodba o njeni posadki.
Po zapisih Kapitanovega dnevnika, iz romana Drakula.
Stražnik, nevihta je naplavila ladjo.
Bog.
Pridite!
Fletcher?
Šel sem na krov, gospod. Preverit ali je kdo živ.
In?
Kaj je to?
Kapitanov dnevnik.
Ta dnevnik je zapisnik in opozorilo.
In če ga najdete, naj vam Bog pomaga,
kajti Demeter je zapustil.
Poskušali smo ga ustaviti.
Če nam ni uspelo,
naj se Bog usmili vaših duš.
Ne morem iti nazaj, gospod.
Pridi.
DRAKULA: PREBUJENO ZLO
ŠTIRI TEDNE PREJ.
DEMETER
Hej, gospod! Sedite! Na vrsti ste.
6. julija smo pristali v Varni v Bolgariji.
Ne odtavaj predaleč, Toby. Ne bomo ostali dolgo.
Ne bom, dedek. Obljubim.
Naši posadki je manjkalo par rok.
Kapitan.
Gospoda Wojcheka sem zadolžil,
da to popravi, preden prevzamemo tovor.
Demeter išče pomoč, vse do Anglije.
Odstopam.
Posluh!
Demeter potrebuje tri sposobne mornarje.
Za London. Plačamo v zlatu.
Jaz sem sposoben.
In močan kot vol.
Kdo si ti, fant?
Clemens.
Oblačite se kot izobražen mož. Kje ste se šolali?
Na univerzi Cambridge.
Imam mirno roko z iglo in ...
Imam zaloge, če potrebujete ladijskega zdravnika.
Nekaj časa je že minilo,
vendar se znajdem na ladji.
Učenje o čolnih ni isto kot skrbeti da so plovni.
Česa se je mornar kdaj naučil iz knjige,
kar bi mu koristilo, ko je bil izgubljen na morju?
Na primer astronomijo.
Lahko izgubite karto. Lahko izgubite kompas.
Toda zvezd ne morete izgubiti, kajne?
Še nikoli nisem srečal Angleža, ki bi se mu tako mudilo nazaj v Anglijo.
Zagotovo boš odšel takoj, ko jo bomo dosegli.
Potrebujemo močno posadko, ne potnikov.
Jaz?
Ti.
Ne, pozabi.
Potrebujemo vašo pomoč pri nalaganju tovora.
Kaj pravi?
Pravi, da ne morejo ostati.
Hudiča, ne morejo.
Potrebujemo njihovo pomoč, sicer bomo izgubili plimo.
Pravi, da morajo oditi, preden sonce zaide.
Kakšna neumnost je to?
Tišina!
Za vaše može.
Sedaj gremo.
Srečno.
Upam, da prispete na cilj.
Možje.
To je več, kot sem plačal za prevoz tega prekletega tovora do sem.
Kaj je izpljunil na koncu?
"Zbogom" ali "Pojdite nekam"?
"Srečno."
Dajmo, potegnite.
Potegnite!
Toby!
Ali si v redu, fant?
Toby?
Gospod Wojchek, držite ga!
Nikoli niste rekli ničesar o zmajih.
To znamenje poznam.
To je slabo znamenje.
Lahko bi ubil dečka.
Vseeno mi je za zmaje!
Obdrži zlato, hudičeva kača.
Naj vas Bog reši.
Naj reši ladjo.
Naj reši posadko.
Si v redu?
Si poškodovan?
Hvala, gospod Clemens. Ja, seveda.
Pristanišče zapuščamo v roku ene ure.
Če se izkaže, da lažeš o tem, da se dobro znajdeš na ladji,
te bom sam vrgel z nje, astronom.
Hvala, gospod.
Larsen, spravi to smrdečo gručo ščurkov na pot.
Slišali ste gospoda Wojcheka.
Olgaren, pospravi zaboje.
Daj.
Priden fant!
Odhajamo! Pripravite sprednja jadra.
Povlecite priveze!
Pohitite!
Potegnite!
Dajte mi prostor za krmarjenje.
Z vso to težo se giblje kot debela svinja.
Ali vidite tisti tram tam zgoraj?
Tam so včasih obešali pirate in upornike.
Ste že kdaj videli pravega mrliča, gospod Clemens?
Jaz sem.
Res? Naj vam razkažem ladjo.
Kapitanova kabina je za tistimi velikimi vrati.
V njej je veliko zemljevidov in risb,
vendar kapitan ne mara, da brskam po njih.
To je Huckleberry.
Toda mi ga kličemo samo Huck.
Pozdravljen, Huck.
To je prostor za tovor.
Vse, kar je notri, je namenjeno v London.
V primeru težav takole potrkajte na les.
Ali pa za naznanitev menjave staže, ali pa če nebo izgleda grdo.
Ob jasni noči trkanje lahko slišite
vse od ležišč pa do kapitanove kabine.
Prisežem.
Slišal sem.
Da, verjamem, da si.
Tukaj jemo.
To je ladja iz lesa, zgrajena na stari način.
Sedaj pa vsi želijo ladje na paro.
Kapitan pravi, da kovinske ladje ne prinašajo veselja.
To je pač stvar napredka, kajne?
Ni mu mar za veselje tvojega kapitana ali drugih.
Demeter je krasna ladja. Brez dvoma.
Spoznajte mojo ekipo, gospod Clemens.
Hitreje ko jih pojemo,
manj sranja moram pospraviti.
Huck. Poznaš pravila.
Tu zgoraj pa je kuhinja.
Josef. Hm?
To je Clemens.
Zdravnik je. Pravi zdravnik.
Jemo ob šestih zvonovih - ne prej ne pozneje.
Ne hodi v kuhinjo.
In ne bom stregel nikomur, ki blati Gospodovo ime.
To zadnje misli resno. Vse mislim.
Ali veste, kdo je sveti Nikolaj?
Zavetnik mornarjev.
Torej nisi pogan.
Hvala Gospodu za majhne usluge.
Toby, pospremi ga v njegovo sobo.
In spravi tega cucka ven iz moje kuhinje.
Huck!
6. julija smo končali
z natovarjanjem tovora.
Turški bombaž, desetih sodov petroleja
ter zasebni zaboji, namenjeni v London.
Devet mož.
Posadka šteje pet članov, ladijski zdravnik,
dva pomočnika, kuhar in jaz, kapitan.
Zmeren veter.
Posadka je dobre volje.
Vse je v redu, kapitan.
Plujemo z 12 vozll, proti severovzhodu.
Krmilo malo cuka, vendar se bo umirilo.
12 vozlov?
London bomo dosegli pred šestim avgustom.
Da, gospod.
Zaradi posadke je bolje, da je tako.
Že iščejo načine, kako bodo zapravili dodatno plačilo.
Odločil sem se, da je to moja zadnja plovba, gospod Wojchek.
Kupil bom majhno hiško na Irskem.
Tobyju bo všeč podeželje.
Hčerki sem obljubil, da ne bom dopustil,
da bi morski zrak iz njega spral njegovo prihodnost.
To obljubo nameravam izpolniti.
Poskrbel bom, da boste postali moj naslednik,
kot kapitan ladje Demeter, takoj ko bomo prispeli v London.
Gospod, jaz ...
Ste dober mornar, gospod Wojchek.
Ta ladja si ne bi mogla želeti boljšega vodje za vodenje posadke.
800 funtov na osem delov,
če odštejemo delež kapitana in prvega častnika.
Pride približno ...
75 na vsakega.
-75? Najprej si bom poiskal
spodobnega brivca in si kupil enega tistih telovnikov z repom.
Angležinje jih obožujejo.
Skoraj... skoraj tako zelo, kot imajo rade mene.
Morda, če si jih povezneš čez obraz.
Ja, ja.
Res ste smešni.
Kaj boste vi naredili s svojimi deleži?
"Radodarna duša bo obogatela,
in kdor zaliva, bo tudi sam zalit."
Čeprav Gospod morda ne bi
imel nič proti, če bi zalival samega sebe.
75!
Veste kaj bom naredil s tolikšnim zneskom?
Enako kot vedno, Petrofsky.
Poiskal boš najbližji bordel in naslednji
mesec preživel do pasu v...
Gospod Abrams, prosim vas.
Opravičujem se, kapitan.
-Pozabil sem na fanta. -Skoraj devet sem star.
Vem, kaj je bordel.
A tako?
Ja.
To je kraj, kjer ženskam plačaš, da si slečejo spodnjice.
Obožujem otroke!
Ali ni tako? Približno tako, fant.
Približno tako.
Gospod Clemens, kaj pa vi?
-Gospod? -Naša pogodba nam obljublja
izplačilo precejšnjega bonusa,
v kolikor v London prispemo pravočasno.
Ste del posadke, kar pomeni,
da vam pripada delež člana posadke.
Kako ga nameravate porabiti?
Morda za novo krilo?
Denar mi ne bo v pomoč,
pri tem kar si želim v tem življenju.
In kaj naj bi to bilo?
Razumeti ta svet.
Čim več ga vidim, tem manj ima vse skupaj smisel.
Svetu je malo mar za smisel, gospod Clemens.
Morda ga ni treba razumeti,
temveč ga je treba doživeti in sprejeti.
Morda.
Vendar moram priti do bistva.
Razumeti, zakaj je na svetu
toliko dobrote, pa vendar...
Ali ni to, kar si želijo vsi ljudje?
Globoko v sebi.
Vraga, prav ima.
Potem bom jaz vzel njegov delež.
Kaj za vraga?
Toby. Poskrbi za živino.
Toby?
Kaj jih je popadlo?
Verjetno je krivo vreme.
Čutijo, da se bliža nevihta.
Toby, pomagaj mi.
To jih bo pomirilo.
Kaj je bilo to, gospod Clemens?
Pojdi po kapitana.
Povej mu, da je v tovornem prostoru nekaj padlo .
Ostani z mano.
Dajmo.
-Kaj v sedmih peklih? -Bila je v podpalubju.
Slepi potnik.
Slepi potnik, ki bo umrl, če mu ne zagotovimo
ustrezne zdravstvene oskrbe.
Želite ji pomagati?
Kdo ve, kakšne bolezni ima.
-Kapitan. -Kaj potrebujete?
Njeno telo je okuženo.
Poskusiti moram izvesti transfuzijo.
-Kaj blebetate? -Transfuzija krvi.
Za boj proti okužbi potrebuje kri.
Se šalite?
Ali mi pomagajte ali pa odidite.
Kakorkoli, odločite se,
kaj boste storili.
Preživela bo noč, vendar moram nadaljevati s transfuzijami,
dokler njena kri ne bo več okužena.
Naredili smo vse, kar smo lahko.
Potem se bo morda zbudila pravočasno,
da bo videla, kako jo bomo vrgli v valove.
Pozejdonu prepuščamo, da poskrbi za slepe potnike - vedno je bilo tako.
Temu dekletu nisem rešil življenja samo zato, da bi gledal, kako ga ti končaš.
Vsaj pustite se nama izkrcati v naslednjem pristanišču.
Nama?
Vidim, kje leži vaša zvestoba, gospod Clemens.
Če se ustavimo, izgubimo dodatno plačilo.
In jaz se ne mislim odpovedati dodatnemu plačilu,
ne zaradi tebe in ne zaradi tvoje bolne kurbe.
Gospod Wojchek, tišje.
Brzdaje svoj jezik.
Raje bi videl, da moje zadnje plovbe
za krmilom Demetra,
ne bi zaznamovala smrt mlade ženske.
Slepi potnik ali ne.
Namestili jo bomo v mizarsko lopo.
-Hvala, gospod.
Svoje obroke pa boste sami delili
s svojo pacientko, gospodom Clemensom.
Toby.
Boš pazil nanjo namesto mene?
Če jo bo kdo poskušal videti,
takoj pridi po mene ali kapitana, razumeš? -Ja.
V redu, torej. Pojdi. Priden fant.
Pridobivate nove prijatelje,
kajne, gospod Clemens?
Ženska na ladji. Slabo znamenje.
Nesreča.
Možje ne bodo zadovoljni.
Ni treba da so srečni, kajne, gospod Olgaren?
Samo to ladjo morajo pripeljati v London.
Poskušam ti pomagati. Kar govori v tej maniri.
Morda ji bo uspelo priti v London, toda,
predvidevam, da boš ti plaval.
Potrkaj, če me potrebuješ.
-Razumeš? -Ja!
Povsod okoli so otoki in skale.
Torej smo v Egejskem morju?
Sredozemlje ob zori.
Dobro nam gre, kajne?
Grčija bi morala biti na naši desni strani.
Gospod Olgaren?
Olgaren?
Jezus Kristus!
Si ga videl?
Ni šel nihče mimo?
Če sem videl kaj? Na krovu ni nikogar razen nas.
Nekaj je tam zunaj.
Nekdo.
Kaj vraga...
O, Bog. Huck.
Vsa živina?
Kdor ve karkoli o tem gnusnem dejanju,
naj se takoj javi, drugače se bo kasneje znašel v okovih.
Dekle...
Ni v stanju, da bi lahko storila karkoli podobnega.
Gospod Wojchek lahko to potrdi, čeravno raje ne bi.
Drži.
Prav ima.
Ni ji bilo treba. Vsi vemo.
Ženska na krovu prinaša nesrečo.
Nebo se obrne, živali pobesnijo.
Pes je bil raztrgan.
Morda je pobesnel in ga je napadla
katera izmed večjih živali.
Misliš, da je to storil Huck?
Raztrgal živali?
Ne. Je dober pes.
Slišali ste ga.
Steklina. Smola pač.
Prebrodili bomo to, tako kot vedno.
Če gre za izbruh, bomo morali zapluti v pristanišče.
-Kapitan... -Ne, potem ne bomo dobili našega dodatka.
Kaj govorite? Izgubili bomo dodatno plačilo.
Ne moremo v pristanišče. Ne.
Gospod Clemens, ali bi za takšno boleznijo
zbolel tudi človek?
Ne.
Steklina se ne more prenesti na človeka, brez da bi bil ugriznjen.
Znebite se mesa.
Takoj.
Mislim, da bomo do konca potovanja
molili Gospodovo molitev ob zelju in krompirju.
Ali ste vsi postali neumni?
Steklina ni odprla kletk z živino.
In na tej ladji sta samo dva človeka,
s katerima še nisem plul.
S psico v lopi,
in s tem divjakom, ki se pretvarja, da je zdravnik.
Ponovi kar si rekel.
Tega ni storil človek.
Zlo je na krovu.
Mogočno zlo.
Ana.
Kako smrdi.
Toby?
Hej.
Huck je bil dober pes.
Žal mi je.
Ne gre samo za Huckleberryja.
Kapitanu sem obljubil, da...
Moja naloga je bila, da skrbim zanje.
Mislim na živali.
Obljubil sem kapitanu.
Toby.
Včasih gredo stvari narobe, ne glede na to, kaj obljubimo.
V redu?
Na svetu so stvari, ki jih ne moremo nadzorovati.
Vendar se trudimo po svojih najboljših močeh.
Ja.
Hvala, gospod Clemens.
Pojdi.
Nebo je jezno.
Nebo ne čuti ničesar.
To so padavine in zračni pritisk,
oboje je mogoče poznati tako kot delovanje te ladje.
Sinoči sem nekaj videl.
Na krovu je nekaj nenaravnega.
Bojim se, da ne verjamem v vraževerja, gospod Olgaren.
Verjamem v znanost in naravo.
In v svetega Nikolaja,
saj mi Jožef drugače ne bi dal hrane.
Zadrži svojo znanost.
Sinoči sem v temi videl tvoj obraz.
Tvoje oči.
Videl si ga, tako kot jaz.
16. julij.
Zadnje tri dni je bilo vreme neugodno in vsi so bili zaposleni z jadri.
Ladijski zdravnik naši slepi potnici
še naprej redno daje transfuzije,
a njeno stanje ostaja nespremenjeno.
Hrane primankuje,
možje so potrti.
Po prečkanju rta Matapan,
nas čakata še več kot dva tedna potovanja.
Ime ji je Ana.
To ti je povedala?
Se je zbudila?
Gospod Olgaren me je naučil nekaj romščine.
Včasih govori tudi malo angleško.
Tega mi ni povedala, toda ...
Mislim, da nima prav lepih sanj.
Vedno znova ponavlja isto besedo.
"Hrana."
Ne moreš spati?
Torej si opazil tudi ti.
Podgane.
Vse je tiho.
Preveril sem v shrambi. Vse so izginile.
Izginile? Kako misliš, da so izginile?
Kar sem rekel. Izginile.
Vedno jih je kak ducat v stenah,
cvilijo in prasketajo.
No, če je Huck imel steklino,
jih je morda pregnal...
To ladjo lahko požgete do tal, gospod Clemens,
pa bi se podgane ugnezdile v pepelu.
Nekaj jih je pregnalo.
Čoln brez podgan,
to ni normalno.
Abrams?
Spet uganja norčije.
Idiot se igra.
Abrams?
Od kod si se pa ti vzel?
Petrofsky?
Tu ste našli nož?
In krmilo je bilo privezano?
Petrofsky je bil verjetno pijan.
Zdrsnilo mu je na palubi in je padel čez krov.
Takoj po tem, ko je krvavel po celotnem krovu?
In zakaj ste bili vi pokonci sredi noči?
Ko smo vas našli, ste imeli v roki njegov nož.
Seveda. Ubil sem ga.
Nekako mi je uspelo, da se nisem zapacal
s krvjo, ki je razmazana po deskah.
Nato pa sem pozvonil signalni zvonec, da se prijavim.
Prav briljantno, kajne, gospod Wojchek?
Primer je že zaključen.
Kapitan, pasje truplo. Pregledal sem ga.
Ni bil ubit v shrambi tako kot druge živali.
Na vratu je imel sledi ugriza. Vse živali so ga imele.
Kaj točno predlagate, gospod Clemens?
Ne vem, gospod, toda njihove
arterije so bile raztrgane, ter...
Tukaj je.
Moramo dol s te ladje. Takoj!
Vsi! Moramo dol s te ladje!
-Gospod Clemens, umirite svojo pacientko.
Vse nas bo ubil! -Prosim! Anna, prosim!
-Ana, prosim! Prosim! -Vse nas bo ubil
Dol z ladje.
Kapitan bo povedal nekaj besed iz
dobre knjige in nadaljevali bomo z delom.
Na krovu je premalo alkohola, da bi se Petrofsky opil do te mere,
da bi padel... -Gospod Abrams.
Ali ne bomo poslušali dekleta in tega, kar je pravkar...
Ne bom več razpravljal o ničemer drugem,
kot o stanju te ladje in vremenu.
Razumljivo, gospod Abrams? Loti se dela.
18. julij.
Zjutraj smo ugotovili, da je eden
od članov posadke, Petrofsky, pogrešan.
Možem sem naročil, naj temeljito preiščejo ladjo.
Zato, ker nam je Olgaren zaupal,
da videl nekaj čudnega, tekom ene prejšnjih noči.
Te krvne transfuzije
bi morale pomagati pri okužbi.
Kaj si nam prej želela povedati?
Tu je, na ladji.
Tu je že ves čas.
On?
V redu.
Ne morem ti pomagati, če mi ne poveš,
kaj se je zgodilo in zakaj smo te našli v podpalubju.
V moji vasi se govori o zlu,
ki živi v gorah nad nami.
Grad, ki je starejši od vseh nas.
-Zlo? -Zlo, ki izgleda kot človek,
ko želi prikriti svojo pravo naravo.
Ponoči se hrani s krvjo nedolžnih.
Vse življenje sem živela v senci tega gradu.
Vedela sem, da so starešine,
sklepali dogovore, za varnost naših ljudi.
Dali so te temu človeku?
-Ni človek. -Žival torej?
Ne, ni niti brezumna žival.
Ne napravite te napake.
Imenujemo ga Drakula.
In misliš, da te je on pripeljal sem?
Zakaj?
Pripeljal me je, da bi se hranill.
Ljubi Bog.
Tu je, gospod Clemens.
Stvor, ki nosi človeško kožo.
Ponoči pije našo kri
in je na tej ladji.
To pomeni, da je bomo nikoli zapustili.
Ženska,
zdi se neškodljiva, toda...
Odkar se je vkrcala, se sprašujem,
ali ne bi bilo bolje, če bi jo prepustili oceanu.
Potem pa pomislim na svojo hčerko.
Je približno njenih let,
pametna in lepa.
Olgaren?
Kaj je narobe? Slišal sem tvoje trkanje.
Moje trkanje?
Prosim, ne!
Prosim, ne.
Povlecita!
Abrams!
Kje, hudiča, je Larsen?!
-Larsen! - Larsen!
-Olgaren! -Larsen!
Larsen!
-Larsen!
Larsen!
Takole.
Olgaren, kje je Larsen?
Olgaren. Hej.
Tu je.
Držite ga!
Fantje!
24. julij.
Zdi se, da nad ladjo lebdi poguba.
Ob vstopu v Biskajski zaliv nam je manjkal en mož,
pred nami pa je divje vreme.
Včeraj je umrl še drugi mož, tretji pa je bil ranjen.
Nenavadna poškodba.
Vse može je zajel paničen strah.
Na morju smo 18 dni.
Najbližje pristanišče je v Angliji.
Zaupati moramo v Boga in iti naprej.
Hladen je kot led.
Dela zvoke in se premika, vendar ne odpre oči.
Kot da se ne more zbuditi iz sanj.
Toda kaj se je zgodilo z njegovim vratom?
In kaj je počel tam zgoraj?
Lahko se je zgodilo karkoli.
Morda se mu je okoli grla ovila vrv.
Ne. Ne, ne.
Videti je kot ugriz.
Videti je, da so to enaki ugrizi, kot smo jih videli pri živalih,
enaki ugrizi, ki so iznakazili dekle v lopi.
Misliš, da je to storil nek hudič?
Tako kot pravi ona?
Jaz...
ne.
-Dobro. -Toda nekaj je to naredilo.
In to je resnično in je na krovu,
ne glede na to, ali mi verjamemo vanj ali ne.
Odslej hočem imeti
na vsaki straži dva oborožena moža.
Brez izjem.
Preiščite ladjo, gospod Wojchek.
Ne le skladišča.
Vso.
Dobro, Toby.
Pred tabo je zahtevna naloga.
Kapitan,
je dober le toliko, kolikor je dobro njegovo daljnogledno steklo.
Ali ti lahko zaupam, da ga boš očistil?
Če je to preveč, ...
Ne.
Mislim, ne, gospod.
Zmorem, prisežem.
Priden fant.
Kmalu se vrnem.
Toby, zakleni vrata.
To mi ni všeč.
Sonce se spušča in on bo prišel.
Halo?
Gospod Olgaren, pokonci ste.
Gospod?
Gospod Olgaren?
Gospod Olgaren, prosim pojdite stran!
Prosim.
To so vsi jamborji.
Še kakšna genialna ideja, gospod Clemens?
Ali ste slišali to?
Kaj?
O moj Bog.
Na pomoč!
Toby! Toby!
Olgaren?
Na pomoč!
Toby.
Toby?
-Toby. -Odpri vrata!
Toby, odpri vrata.
Toby?
Odpri vrata!
Odpri vrata.
Toby?
Odpri... Toby! Toby!
Toby!
-Toby! -Toby!
Ne dosežem ključavnice.
Toby!
-Toby! -Toby!
Toby! Toby!
Umaknite se!
- Toby! - Toby!
Toby!
Toby?
Toby.
O moj bog.
Vse bo v redu, fant moj.
Vse bo v redu.
Gospod Clemens bo poskrbel za naju.
1. avgust.
Moramo že biti mimo Doverske ožine.
Do Londona je še pet dni.
Zdi se, da nas je Bog zapustil
in da plujemo strašni pogubi naproti .
Gospod nam pomagaj.
Nor je.
Kot da bi bil obseden.
Obseden s to zverjo? -Ne, ne.
Vsaj ne tako, kot misliš.
To je kot strup ali...
okužba.
Okužba?
Ni podobno ničemur, kar bi kdajkoli videl.
Čutim ga.
Olgaren?
Me slišiš?
Vse slišim.
Morje.
Veter.
Kri, ki vam teče po žilah.
Peče.
Peče? Morda potrebuje vodo.
Peče.
Olgaren?
Peče.
Peče!
Za božjo voljo.
Naj kdo kaj reče?
Kaj za vraga se mu je zgodilo?
Opozoril sem vas.
Vse sem vas opozoril, mar ne?
To je kazen za naše grehe.
Petrofsky, kriminalec.
Olgaren, ciganski pogan.
Kurbir, prešuštnik.
In iz same Gomore...
Boš tiho, presneti idiot!
Abrams, prevzemi jutranjo stražo.
Joseph , ti ga boš zamenjal, ko bo...
Otrok bo naslednji, ki bo vstal od mrtvih.
Po njegovih žilah se pretaka satanova črna kri.
Božja jeza se je zgrnila nad to ladjo tako kot nad ...
Utihni!
Poskrbi za zaloge.
Karkoli je bilo v Olgarenu,
lahko domnevamo, da je tudi v fantu.
Ima vse enake simptome.
Toda tvoje krvne transfuzije so rešile dekle.
Toda ne Tobiya.
Manjši je. Šibkejši.
Rana je bila hujša in izguba krvi večja.
Samo...
Ne vem. Mislim, da...
Mislim, da bomo morali začeti razpravljati o...
Nadaljuj.
Ko boš to storil, ga glej v oči.
Nisem mislil tega.
Mora se skrivati tu nekje. Če ga najdemo,
mislim, da bi lahko našli način, kako rešiti...
Ali si prepričan, da je fant tisti, o katerem razmišljaš?
Pojdi ležat.
Počasi nam bo zmanjkalo mož za stražo.
Ana.
Odprli boste zaboje, kajne?
Da.
Vrni se v lopo in zakleni vrata.
Vsi smo ujeti na isti ladji, gospod Clemens.
Ali ste pozabili, da se mora hraniti, ker ste me rešili?
Z vami grem.
Ta stvar je ubila večino posadke.
Predstavljajte si, kaj bo naredila, če ji dovolimo, da pride v London.
Pojdiva.
Če najdeva tvojega hudiča, ga bodo krogle ubile?
Že več generacij nadzoruje mojo vas.
Ali mislite, da vem, kako ga ubiti?
Nikoli nisem maral orožja.
Želim, da imaš...
Poglejmo. Šesti julij.
Zasebni tovor, poslan na Carfax opatijo v Londonu.
Lastnik ni naveden.
"Povedal je Jonu in bilo mu je prizanešeno."
"Bilo mu je prizanešeno."
"Klical sem k Gospodu zaradi svoje stiske."
"In on mi je odgovoril."
"Globoko iz pekla sem zaklical"
"in ti si slišal moj glas."
"Ker si me vrgel v globino,"
"v osrčje morja."
-Zakaj London? -Ker v moji deželi,
ni več nikogar, s komur bi se hranil.
Začniva s tem.
Prst.
Tu ni drugega kot prst.
Nič.
Ta je videti drugačen.
Poglej.
Našla sva mesto, kjer hudič spi.
"Jokal sem in ti
si slišal moj glas."
O, Gospod...
O, Gospod.
O, Bog.
O, Bog!
Hej! Desni rešilni čoln je izginil!
Abrams, ali ga vidite?
Ne. Tu ni ničesar.
Nič.
Ne.
Gospod, verjetno niste slišali?
Bil bi dober kapitan, gospod Wojchek.
Če bi le uspeli priti do Londona.
Gospod Wojchek.
Kako je s Tobyjem? Naj mu kaj prinesem?
Kaj za vraga se dogaja na tej ladji?!
Kapitan Eliot.
Mi smo...
Tobyjevo telo smo zavili v platno, gospod.
Smo pogubljena posadka, gospod Clemens.
Na pogubljeni ladji.
Svoje smeri ne načrtujemo več sami.
Sedaj to počne hudič spodaj.
In vsi vemo, kam nas namerava pripeljati.
V pekel, gospod Clemens.
Vsakega od nas, enega za drugim.
Kapitan?
Ljubi Bog.
V zemi tega ljubkega dečka.
Naj ne bo nikoli več lačen,
naj ga nikoli več ne zebe,
naj ga nebo nikoli več strah.
Ta svet je krut in brezbrižen.
Naj bo Tobyjev naslednji dom prijaznejši.
Amen.
Počakajte.
Videl sem, da se je premaknil. Živ je.
Kapitan Eliot, deček ne diha.
Njegovo srce ne bije. Ni ga več.
Kapitan, sedite.
Pravim vam, da je živ. Premaknil se je.
Kapitan Eliot, prosim.
Ne!
Gospod Wojchek, ali lahko govorim z vami?
Imamo načrt. Če bi lahko...
Videli ste enako kot jaz, pa še vedno želite načrtovati.
To ni Cambridge, astronom.
Iz tega se ne morete rešiti z razmišljanjem.
Bil sem eden prvih temnopoltih zdravnikov,
ki so na Cambridgeu diplomirali iz medicine.
Ali sem vam to že povedal?
No, to je zelo lepo za vas...
Prijavil sem se v vse najboljše bolnice v državi.
Takoj so mi odgovorili, da ni prostih delovnih mest.
Trdo sem garal za svojo izobrazbo,
vendar mi nihče ni dovolil, da bi jo uporabljal.
Nazadnje so mi po pošti ponudili delovno mesto.
Kraljevi zdravnik romunskega kralja Carola Prvega.
Moje ime jih je nekako doseglo.
A kot se je izkazalo pozneje, jih barva moje kože ni.
Kapitan Eliot me je nekoč ob večerji vprašal,
česa si najbolj želim.
Odvrnil sem mu, da si želim, da bi bil svet smiseln.
Ta svet mora imeti smisel, gospod Wojchek.
Ta zver...
In verjemite mi, to je zver.
Globoko v sebi si želim, da bi imela smisel.
Vedeti moram, zakaj je taka kot je
in zakaj počne, kar počne.
Potem pa bom zver opomnil,
da kot svet tudi ona nima nikakršne moči nad mano.
In potem?
In potem hočem ubiti to prekleto stvar.
Če zabarikadiramo to kabino,
smo ob trenutnem vetru, en dan oddaljeni od Londona.
Preostala posadka ne more razviti več jader.
Hočeš, da čakamo v temi,
kot že pripravljena večerja?
Pred našimi puškami je pobegnil v noč.
Ne bo tvegal neposrednega napada.
Pobegnil?
Ni bežal.
Razporejal je obroke.
Obroke?
Eden na noč.
Ko smo se znašli na odprtem morju in nismo mogli več pripluti v pristanišče.
Skrival se je v podpalubju,
ter se hranil z Ano.
Toda sedaj nas ima ravno tam, kjer nas hoče imeti.
Kot je rekel, do Londona je le še en dan.
Ne potrebuje nas več.
Zato ga moramo ubiti, preden doseže obalo.
Ubiti ga?
Ne moremo ga niti najti.
Ne, ne moremo.
Zato moramo nastaviti past.
Ladjo moramo potopiti.
Z njim na njej.
Potopiti ladjo Demeter?
Se ti je zmešalo?
Prav ima.
Pripravimo zasedo in ga pustimo na potapljajoči se ladji.
Potem lahko pobegnemo z enim od rešilnih čolnov.
Če bo smer prava, nam bo uspelo priti do obale.
To je moj dom.
In ne bom ga raztrgal na koščke zaradi te jebene stvari!
Odraščal sem na ladji, gospod Wojchek.
Takšni kot je ta.
Moj oče je bil vse življenje pomočnik na krovu.
Vedno mi je govoril,
da so živi del ladje,
možje na njej.
Posadke.
Zgodbe.
Vse drugo so le les in žeblji.
Ne!
To je moj dom.
Moja je.
Jaz bom tisti.
Zabarikadiramo podpalubje,
tako da ima le en izhod na krov.
Ana bo pri krmilu, ko se znoči.
Ko bo prišel ponjo,
bomo z opazovalnega gnezda imeli neoviran strel.
Potopimo ladjo
in pošljemo ranjeno zver v vodni grob.
21. julij.
4. avgust.
Ne upa se dotakniti. Tobyja moraš spraviti domov.
1830...
Kapitan.
Ne, ljudje morajo vedeti.
Dnevniki. Potrebno je zapisati.
Ladja Demeter je izgubljena.
Zapuščamo ladjo.
Zapuščate ladjo?
Da, gospod.
Gospod Wojchek v podpalubju pripravlja vse potrebno.
Zveri bomo za slovo
pustili potapljajočo se ladjo.
Prihaja k meni.
Šepeta mi, v glavi.
Tobyja lahko pripelje nazaj.
Odpeljal ga je. Lahko ga pripelje nazaj.
Kapitan, razmislite.
Veste, da to ni mogoče.
Toby...
Toby.
Samo Demeter moram pripeljati do obale.
-Žal mi je, gospod Clemens. -Ne!
Kapitan.
Videli ste ga tako kot jaz.
Globoko v sebi veste, da to ni vse.
Ko sanjam, včasih...
Spomnim se, kdo sem bila.
Pred njim.
Najpogosteje pa razmišljam o zaboju, v katerega me je zaprl.
Kako je vsakič, ko je prišel pome in se zažrl v moje meso,
se do sitega napil,
prst prodirala v svežo rano.
in me prekrivala.
Demetra ne smete potopiti.
Predstavljajte si Tobyjev obraz.
Njegov nasmeh, njegov smeh.
In pomislite, da tudi njega prekriva prst,
saj to hudič počne.
Vzame, kar je dobro in kar imate radi,
ter to izkoristi, izkrivi in razkroji od znotraj.
Ne dovolite mu, da to stori s spominom na vašega fanta.
Jaz bom...
Z ladjo bom odplul ven na morje.
In ko bo končno potonila,
pošast ne bo nikoli mogla doseči mojega doma.
Doma, ki ga je poznal Tony.
Kapitan,
ni potrebe, da bi ostali na krovu Demetra.
Kam pa bi šel, gospod Clemens?
Meisliš, da bo delovalo?
Mora delovati.
Tamle je.
Angleška obala.
Zgleda, da se pripravlja nevihta.
Osredotoči se na krov.
Nič ne vidim.
Tiho.
Ni ti treba biti tukaj.
Lahko ostaneš v podpalubju s kapitanom Eliotom.
Na varnem.
S hudičem sva povezana.
Dovolj ste pametni, da ste to opazili.
Čutim ga.
Nekako ga zaznam.
Tudi on me čuti.
Prišel bo pome.
Medtem ko bo osredotočen name, veš, kaj moraš storiti.
Kje za vraga je?
Kaj je?
Ve, gospod Clemens.
Ljubi Bog. Krila ima.
Prihaja!
Prosim, Wojchek! Wojchek, pomagaj mi!
Za božjo voljo, prereži jo!
Wojchek!
Prihajava!
Ne! Pripravita rešilni čoln!
Pojdi!
Pohiteti morava! Smo blizu obale!
Potrebujeva Wojcheka! In kapitana!
Našel ju bom!
Če bo treba, prereži vrvi!
Odpusti mi.
Wojchek!
Kje si?
Wojchek.
Ana.
Kapitan.
Kapitan!
Prihaja. Prihaja!
Ana!
Kapitan!
O moj Gospod.
Odrekam se ti, hudič!
Odrekam se ti!
Kapitan.
Gospod Clemens.
Jim boste povedali?
Naj vedo, da sem upravičil
zaupanje.
Bom, kapitan. Obljubim.
Želiš, da mislijo, da si bog!
Oba veva, da nisi!
Krvaviš, tako kot vsi mi!
Spiš v prsti!
Hraniš se!
Predvsem se hraniš!
Želiš, da se te bojimo!
V resnici se ti bojiš!
Tako kot vsako živo bitje,
se bojiš tega, kar te čaka na drugi strani!
V moji glavi si.
V moji krvi.
Preklel si me na pekel!
Prasec!
Ana!
Ana, pojdi k čolnu.
Jaz se te
ne bojim.
Še boš se.
Umri, hudič!
Jezus.
-Kaj je narobe? -Teci iskat stražnika.
Povej mu, da je na morju ladja, ki se poskuša prebiti skozi čeri.
Obala.
Tako blizu.
Blizu je.
Gospod Clemens.
Ne.
Ne. Ne.
Ne.
Že nekaj dni vem.
Žal mi je.
Še ena transfuzija...
S tem bi le odložila neizogibno.
To veva oba.
Lahko pa... Lahko...
-Če bi samo... -Ne.
Ne želim postati...
Vse moje življenje,
moje ljudstvo,
hudič,
izbirali so namesto mene.
To sem izbrala sama.
Nihče drug.
Rešila si me.
In ti mene.
Gre za ladjo duhov v Whitbyju.
Ni preživelih.
Kaj pa vi, gospod?
Želite Dailygraph?
Kupite svoj izvod, stane le drobiž.
Prispel sem v London.
Pošast lovi nekje v mestu,
vendar vem, kje podnevi počiva.
Carfax opatija?
Ste novi lastnik?
Ne, gospa. Samo iščem ga.
Do opatije je par ur vožnje s kočijo.
Na barju je temno.
Na vašem mestu bi počakala do jutra.
Veste gospa, tudi jaz sem razmišljal podobno.
Končno sem videl pravo temo,
ki se skriva pod površjem tega sveta.
Zlo, ki ga ne znanost ne razum, ne moreta razložiti.
Vendar sem videl tudi njegovo lepoto
in tiste, ki so pripravljeni žrtvovati vse, da bi jo zaščitili.
In tako bom preganjal to gnusno zver.
Prisegam pri tistih, ki so dali svoja življenja,
da bom premagal to nadlogo
in jo poslal nazaj v pekel.
Priredil: Johnny