År 1897 anlitades en rysk skonert för att frakta privat last-
- i form av 50 trälårar från Rumänien till England.
När skeppet anlände var det övergivet.
Fartygets namn var Demeter, och detta är historien om dess besättning.
Baserad på kaptenens loggbok ur romanen "Dracula".
Konstapeln, ett fartyg har drivits in till land av stormen.
Gode Gud. Kom igen!
WHITBY, ENGLAND 6 AUGUSTI 1897
Fletcher?
Jag gick ombord för att se om nån var i livet.
- Vad är det där? - Kaptenens loggbok.
"Denna loggbok är en redogörelse och en varning.
Om ni kommer i besittning av den, må Gud hjälpa er.
För han har övergivit Demeter.
Vi försökte hindra honom. Om vi inte lyckades-
- så må Gud ha förbarmande med era själar. "
Jag kan inte gå tillbaka dit.
Kom, nu.
DRACULA - THE LAST VOYAGE OF THE DEMETER
FYRA VECKOR TIDIGARE
Sätt dig ner. Det är din tur!
Kom igen, då.
e juli. Gick i land i Varna i Bulgarien.
Gå inte för långt bort, Toby.
Det ska jag inte, morfar. Jag lovar.
Vi saknade ett par besättningsmedlemmar.
Jag har gett herr Wojciech uppgiften att skaffa folk.
Demeter letar folk. Hela vägen till England.
Jag lägger mig.
Hör upp, män.
Demeter behöver tre arbetsföra sjömän.
Vi ska till London och betalning sker i guld.
Jag är arbetsför och stark som en oxe.
- Vad heter du, boy? - Clemens.
Du klär dig som en utbildad man. Var gick du i skolan?
Universitetet i Cambridge.
Jag är duktig med en nåI i handen-
- och jag har utrustning om ni saknar en skeppsläkare.
Jag kan en del om fartyg...
Det är inte samma sak som att hålla dem flytande.
Vad kan en sjöman lära sig av en bok när han är vilse på havet?
Astronomi, till exempel.
Man kan förlora sjökort och kompass, men stjärnorna förlorar man aldrig.
Jag har aldrig träffat en engelsman som har så bråttom hem.
Du sticker väl så fort vi är i land.
Vi behöver starka sjömän, inte passagerare.
Du. Nej, inte du.
Vi behöver ert folks hjälp att bära ombord lasten.
- Vad säger han? - Att de inte kan stanna här.
Vi behöver dem, annars missar vi tidvattnet.
De säger att de måste gå innan solen går ner.
- Vad är det för dumheter? - Tysta, allihop!
Till era män. Vi ger oss av nu.
Lycka till på resan. Må ni nå er destination.
Män!
Mer än jag betalade för att bära hit lasten.
Vad var det han sa sist? Önskade han oss lycka eller olycka?
Lycka till.
Kom igen, dra.
Dra.
Dra! Dra!
Kom igen, dra! Dra!
- Toby! - Gick det bra, grabben?
Toby!
- Herr Wojciech, hejda mannen! - Ingen sa nåt om drakar.
Jag känner igen symbolen. Den är ett tecken på olycka.
Du hade kunnat döda pojken. Jag skiter i drakar!
Behåll ert guld. Djävulens orm!
Må Gud rädda er alla. Må han rädda fartyget och besättningen.
Gick det bra? Är du skadad?
- Tack, herr Clemens. - Självklart.
Vi lägger ut om en timme.
Om du har Ijugit om dina kunskaper kastar jag dig överbord, astronom.
Tack, herrn.
Larsen, få fart på den här stinkande högen av kackerlackor.
Ni hörde herr Wojciech. Olgaren, skynda på med lårarna!
Kasta förtöjningarna. Gör förseglen redo.
In med moringarna! Fort!
- Dra! Dra! - Ge mig plats att styra.
Hon är lastad som en sugga.
Ser ni bommen där uppe? Där hängde de pirater och myterister.
Har ni sett en död människa? Det har jag.
- Jaså? - Jag kan visa er fartyget.
Bakom den stora dörren finns kaptenens hytt.
Det finns också kartor och teckningar där inne-
- men jag får inte pilla med dem.
Det här är Huckleberry, men vi kallar honom Huck.
Hej, Huck.
Där är lasten. Allt där inne ska till London.
Man knackar så här om man har problem, eller vid vaktbyte.
Eller om himlen ser dyster ut. Man hör det i hela fartyget.
Jag lovar. Jag har hört det själv.
- Jag tror dig. - Det är här vi äter.
Förr var det här ett timmerfartyg.
Folk vill ha ångfartyg. Enligt kapten skänker ståIfartyg ingen glädje.
Så är det med utvecklingen. Den bryr sig inte om glädje.
Varken din kaptens eller nån annans. Demeter är verkligen ett fint fartyg.
Det här är min besättning, herr Clemens.
Ju snabbare vi äter upp dem, desto mindre skit måste jag skyffla.
Huck, du kan reglerna.
Det här är kabyssen. Joseph.
Det här är Clemens. Han är läkare. En riktig läkare.
Vi äter vid sex slag. Varken förr eller senare.
Håll dig härifrån, och jag serverar ingen som missbrukar Guds namn.
- Han menar det verkligen. - Vet du vem sankt Nikolaus är?
Sjömännens skyddshelgon.
Då är du ingen hedning, trots allt.
Det tackar jag herren för.
Toby, visa var han ska sova. Och få ut byrackan härifrån.
Den 6:e juli hade vi lastat ombord allt.
Turkisk bomull, oljetunnor och några lårar som skulle till London.
Nio däckshänder, fem sjömän, en skeppsläkare-
- två styrmän, en kock och jag, kaptenen.
Gynnsam vind. Besättningen vid gott mod.
Allt är väl, kapten. Vi seglar i tolv knop i nordostvind.
Rodret är lite oroligt, men det lugnar sig.
Tolv knop. Då är vi i London långt före den 6:e augusti.
Det är bäst, för besättningens skull.
De hittar redan på sätt att spendera sin bonus.
Jag hänger den heliga familjen Alla ska hänga nu
Jag har beslutat att det här blir min sista resa.
Jag tänker köpa en stuga på Irland. Toby kommer att älska lantlivet.
Jag lovade min dotter att jag inte skulle låta havsluften-
- blåsa bort hans framtid. Det löftet tänker jag hålla.
Jag ser till att ni blir kapten på Demeter efter mig.
Ni är en bra sjöman, herr Wojciech. Fartyget kan inte få nån bättre.
De kallar mig galgmannen
Och alla ska hänga nu
Åttahundra pund delat på åtta minus kaptenens och styrmannens andel.
Det blir...
-75 pund var. -75?
Jag tänker få en ordentligt rakning och köpa en sån där jacka med skört.
De engelska damerna älskar såna.
Nästan lika mycket som de älskar mig.
Ja, om du lägger dem över ansiktet, kanske.
Värst vad ni var roliga. Vad ska ni göra med pengarna?
"En givmild människa får rikt igen. "
"Den som mättar andra blir själv mättad. "
Men herren blir nog inte arg om jag stillar min egen hunger och törst.
Men 75! Vet ni vad jag tänker göra med så mycket pengar?
Det du alltid gör, Petrofsklj. En månad på närmaste bordell.
- Herr Abrams, snälla ni. - Förlåt kapten.
- Jag glömde pojken. - Jag är snart nio år.
- Jag vet vad en bordell är. - Jaså?
Ja.
Man betalar damer för att ta av deras trosor.
- Är det inte så? - Jo, nästan så, grabben.
- Ni då, herr Clemens? - Ja?
Vårt kontrakt utlovar en större bonus-
- om lårarna anländer i rätt tid.
Ni är en del av besättningen, så ni får en andel.
- Hur tänker ni använda den? - En ny underkjol, kanske?
Det jag söker i livet kan inte köpas för pengar.
- Och vad är det? - Att förstå vår värld.
Ju mer jag ser, desto mindre begriplig blir den.
Världen bryr sig inte om att vara begriplig.
Kanske ska man inte förstå den.
Den kanske snarare ska upplevas och accepteras.
Kanske.
Men jag måste gå till botten-
- och förstå varför världen har så mycket gott i sig, men ändå...
Är inte det vad alla önskar?
Innerst inne.
Han har ju rätt. Då tar jag hans andel.
- Vad i djävulens namn är det? - Toby, se till djuren.
Toby?
- Vad har det tagit åt dem? - Det är nog bara vädret.
De känner att det är oväder på väg.
Toby, hjälp mig med det här.
Det lugnar nog ner dem.
- Vad var det, herr Clemens? - Hämta kaptenen.
Säg att nåt har vält i lastrummet.
Håll ut.
Kom igen.
- Vad i hela helvete? - Hon låg i lasten.
En fripassagerare.
Och hon dör om hon inte får läkarhjälp.
Vill ni hjälpa henne?
Vem vet vilken sjukdom hon är smittad av?
Kapten. Hon behöver en transfusion.
- Va? - En blodtransfusion.
Hon behöver blod för att bekämpa infektionen.
- Ni måste skämta. - Hjälp mig eller gå härifrån.
Oavsett vad, så gör det uppenbart, så att ni är till nytta.
Hon klarar sig genom natten, men jag måste fortsätta med transfusionerna-
- tills hon inte har nåt smittat blod kvar.
Vi har gjort vad vi kan.
Hon kanske vaknar i tid för att se oss kasta henne i vågorna.
Vi låter alltid Poseidon ta hand om fripassagerare.
Jag har inte räddat hennes liv så att ni kan ta det.
- Släpp av oss i nästa hamn. - Jaha, är det "oss" nu?
Jag ser vem ni är lojal mot, herr Clemens.
Om vi stannar förlorar vi bonusen-
- och den tänker jag inte förlora för din eller din sjuka horas skull.
Dämpa er och vakta er tunga.
Min sista resa med Demeter ska inte förstöras av en ung kvinnas död.
Oavsett om hon är fripassagerare eller ej.
Vi använder verkstaden som hytt åt kvinnan.
- Tack, kapten. - Ni delar era portioner med henne.
Toby.
Kan du hålla ett öga på henne?
Om nån kommer hit, så säg det till mig eller kaptenen direkt.
Då så, kom igen. Det är bra.
Ni får en massa nya vänner, herr Clemens?
En kvinna på ett fartyg. Det är ett dåligt omen, det ger olycka.
- Männen blir inte glada. - De behöver inte vara glada.
De ska bara föra fartyget till London.
Jag försöker hjälpa dig. Om du pratar då där-
- så når hon nog London, men du kommer att få simma.
Knacka om du behöver mig. Spara på rösten.
- Uppfattat? - Ja.
- Det är öar och klippor överallt här. - Vi är i Egeiska havet, va?
Då är vi i Medelhavet i gryningen. Vi gör god fart.
Grekland bör vara om styrbord.
Herr Olgaren!
Olgaren?
Herregud!
Såg du den?
- Har nån gått förbi här? - Såg vad då? Det är bara vi här.
Det finns nåt där ute.
Någon.
Vad i...?
Herregud, Huck?
Alla djur?
Alla som vet nåt om den här avskyvärda handlingen-
- ska träda fram nu eller hamna i bojor senare.
- Flickan. - Hon är inte i stånd till det här.
Det kan herr Wojciech intyga, även om han inte vill det.
- Ja. Han har rätt. - Hon behövde inte göra nåt.
Vi vet allihop att det betyder otur att ha en kvinna ombord.
Himlen blir mörk och djuren galna.
- Hunden blev uppsliten. - Den kanske fick rabies.
Den kanske blev stångad av ett djur.
Skulle Huck ha slitit djuren i stycken?
Nej. Han är en snäll hund.
Ni hörde honom. Rabies. Det var bara otur.
Vi klarar det här.
Om vi har en smitta ombord så måste vi i hamn.
- Kapten... - Nej, nej.
Då förlorar vi bonusen. Vi kan inte gå in till hamn.
Herr Clemens. En sån sjukdom... Kan människor smittas?
Nej.
Man kan inte få rabies utan att bli biten.
Gör er av med köttet.
Omedelbart.
Från och med nu får vi be bordsbön över kåI och potatis.
Har ni alla blivit idioter?
Det var inte rabies som öppnade djurens burar.
Det finns bara två ombord som jag inte har seglat med förut.
Den där cukan i verkstan. Och den här mörka vilden-
- som låtsas vara läkare.
Säg det där igen.
Det är inte en människa som har gjort det här.
Vi har ondska ombord. Mäktig ondska.
Anna...
Det stinker!
Toby.
Toby?
Huck var en snäll hund.
- Jag är ledsen. - Det är inte bara Huckleberry.
Jag lovade kaptenen. Jag skulle ta hand om dem.
Djuren. Jag lovade kaptenen.
Toby. Ibland blir det fel-
- vad vi än har lovat.
Det finns saker vi inte styr över.
Men vi gör vårt bästa.
Ja. Tack, herr Clemens.
Iväg med dig, nu.
- Himlen är vred. - Himlen känner inget, min vän.
Det är nederbörd och lufttryck. Det är lika begripligt som fartyget.
Jag såg nåt igår.
- Det finns nåt övernaturligt ombord. - Jag tror inte på vidskepelse.
Jag tror på vetenskap. Och på naturen.
Och på sankt Nikolaus, för annars får jag inte mat av Joseph.
Behåll din vetenskap. Jag såg ditt ansikte i mörkret igår.
Dina ögon.
Du såg det, precis som jag.
Den 16:e juli. Hårt väder i tre dagar nu.
Alla har fått ta i med seglen.
Vår skeppsläkare ger fortfarande blod till fripassageraren.
Men hennes tillstånd är oförändrat.
Maten börjar bli knapp och männen är dystra.
Vi har passerat Matapan och har mer än två veckor seglats kvar.
- Hon heter Anna. - Har hon sagt det till dig?
- Har hon varit vaken? - Herr Olgaren har lärt mig romani.
Hon pratar lite engelska ibland också.
Hon säger det inte så mycket-
- men jag tror inte att hennes drömmar är så trevliga.
Hon upprepar ett ord om och om igen.
Äta.
Kan ni inte sova?
Så ni har också märkt det.
Råttorna.
Det är tyst. Jag tittade i skafferiet, alla är borta.
- Borta? Vad menar du? - Det jag säger.
De finns alltid i väggarna. De ylar och slåss.
Tänk om Huck fick rabies och jagade bort råttorna innan de andra...
Man skulle kunna bränna ner fartyget, och råttorna skulle bo i askan.
Nåt har jagat iväg dem.
Ett fartyg utan råttor.
Det strider mot naturen.
Abrams?
Han driver med mig.
Idioten försöker skämta.
Abrams?
Var i helvete kom du ifrån?
Petrofsklj?
Hittades kniven här?
Och rodret var fastsurrat?
Petrofsklj måste ha varit full.
Han måste ha halkat och fallit över bord.
Ja, när han hade blött över hela däcket.
Och vad gjorde du uppe i natt? Du hade hans kniv i handen.
Självklart. Och jag dödade honom-
- och lyckades med att inte få blod på mig själv.
Sen ringde jag i klockan för att anmäla mig själv.
Fallet är avslutat.
Kaptenen, hundliket. Jag har undersökt det.
Den dödades inte i skafferiet som de andra.
Den hade bitmärken på halsen. Det hade alla djur.
- Vad är det ni säger, herr Clemens? - Jag vet inte.
- Deras blodådror hade slitits upp... - Han är här.
Han är här. Vi måste bort från båten.
- Nu, allihop! Vi måste bort. - Herr Clemens, håll fast henne.
Han dödar oss allihop! Han dödar oss allihop!
Kaptenen läser ett par bibelord, sen fortsätter vi.
- Petrofsklj kan inte varit så full. - Ska vi inte lyssna på henne?
Jag vill inte diskutera nåt annat-
- än fartygets tillstånd och vädret.
Är det förstått, herr Abrams? Åter till arbetet.
Den 18:e juli. Männen meddelade att Petrofsklj var försvunnen.
Jag beordrade en genomsökning av fartyget.
Det gjorde jag efter att Olgaren bekänt-
- att han hade sett nåt märkligt ett par nätter tidigare.
Blodtransfusionerna bör hålla infektionen under kontroll.
Nå, vad var det du ville berätta för oss där ute?
Han är här. Ombord på fartyget. Han har varit här hela tiden.
Han?
Jag kan inte hjälpa dig om du inte berättar vad det är som har hänt.
Varför vi hittade dig under däck.
I min by talar man om en ondska-
- som finns uppe i bergen.
Ett slott som är äldre än nån av oss.
Ondska?
En ondska som tar formen av en man när det vill dölja sin sanna natur.
Och om natten suger han de oskyldigas blod.
Jag har levt hela mitt liv i skuggan av det slottet.
Jag visste att våra äldste...
...förhandlade för att trygga vårt folk.
- Du gavs till mannen. - Det är ingen man.
- Ett djur? - Nej, det är inget oskäligt djur.
Vi kallar honom Dracula.
Och du menar att han tog med dig ombord?
Varför då?
Han tog med mig för att äta av mig.
Gode Gud.
Han är här, herr Clemens.
Ondskan i människoform.
Om nätterna dricker han vårt blod, och han är ombord på fartyget.
Det innebär att vi aldrig kommer härifrån.
Kvinnan verkar ofarlig-
- men ända sen hon kom ombord har jag funderat på...
...om det hade varit bättre att låta havet få henne.
Men så tänker jag på min dotter.
Hon är i ungefär samma åIder.
Smart och vacker.
Olgaren?
Vad är det? Jag hörde dig knacka.
Skulle jag ha knackat?
Nej, snälla!
Nej, snälla...
Dra, för fan! Dra! Dra!
Abrams! Var fan är Larsen?
- Larsen! - Olgaren!
- Larsen!
Larsen!
Så där, ja.
Olgaren, var är Larsen? Olgaren?
Han vaknar.
Den 24:e juli. Fartyget verkar förbannat.
Vi saknade en man på väg in i Biscayabukten-
- och vi väntar våIdsamt väder. Igår natt förlorade vi ännu en man.
Och ytterligare en man skadades.
En märklig skada.
Männen är alla paniskt rädda.
Vi har varit till havs i 18 dagar.
Närmaste hamn är England.
Vi måste förlita oss på Gud och fortsätta.
Han är kall som is. Han gör Ijud-
- men vägrar öppna ögonen. Som om han inte kan vakna ur en dröm.
- Vad hände med hans hals? - Vad som helst kan ha hänt.
Ett rep kanske snodde sig runt hans hals.
Nej. Nej, det liknar ett bett. Det är av samma slag som på djuren.
Samma som på kvinnan i verkstaden.
Tror du att en djävul har gjort det, som hon säger?
Jag...
...tror inte på det.
- Bra. - Men nåt har gjort det.
Och det är äkta. Och här ombord. Vare sig vi tror på det eller ej.
Från och med nu sätter vi två man på varje vakt.
Beväpnade.
Inga undantag.
Genomsök fartyget, herr Wojciech.
Inte bara lasten. Överallt.
Jaha, Toby.
Du har en ordentlig uppgift framför dig.
En kapten är aldrig bättre än sin kikare.
Kan du putsa den åt mig?
- Om det är för mycket... - Nej.
Jag menar, nej kapten. Det kan jag göra.
Duktig pojke.
Jag är snart tillbaka.
Toby, lås dörren.
Jag tycker inte om det här. Solen går ner, och då kommer han.
Hallå?
Herr Olgaren, ni är vaken.
Herr...?
Herr Olgaren?
Herr Olgaren, kan ni inte gå härifrån?
Snälla ni.
Det var alla master.
Har ni några andra geniala idéer, herr Clemens?
Hör ni det där?
Vad då?
Herregud!
Hjälp!
Toby! Toby!
Olgaren.
Olgaren?
Toby.
- Toby? - Toby...
Lås upp!
Toby, lås upp.
Toby? Lås upp.
Lås upp. Toby?
Toby! Toby!
Toby!
- Toby! - Jag når inte låset.
Toby!
- Toby! - Toby!
Toby! Toby!
Flytta på er!
- Toby! - Toby!
Toby!
Toby! Toby, herregud.
Du klarar dig, grabben.
Det ordnar sig.
Herr Clemens tar hand om oss.
Den 1:a augusti. Vi måste ha passerat Doverkanalen.
Vi är fortfarande fem dagar från London.
Gud har lämnat oss.
Och vi driver mot ett fruktansvärt öde.
Må herren hjälpa oss.
Han har blivit galen. Som om han vore besatt.
- Besatt av det där djuret. - Nej, inte på det sätt du menar.
Det är som ett gift, eller...
...en infektion.
Det påminner inte om nån infektion jag har sett.
- Jag känner det. - Olgaren? Hör du mig?
Jag hör allt.
Havet. Vinden.
Blodet i dina ådror.
Det bränns.
- Bränns. - Han kanske behöver vatten.
Det bränns.
- Olgaren. - Bränns.
Det bränns! Det bränns!
För Guds skull, är det ingen som tänker säga nåt?
Vad i helvete var det som hände?
Jag varnade er. Jag varnade er allihop.
Det är ett straff för våra synder.
Petrofsklj, en brottsling. Olgaren, en zigenare och hedning.
En horkarl, en bock. Och från självaste Gomorra...
Kan du hålla käften, din förbannade idiot?
Abrams.
Ta morgonvakten. Och Joseph, du avlöser honom när...
Barnet blir nästa person att resa sig från graven.
Satans svarta blod pumpar runt ondska i hans ådror.
Guds vrede har drabbat detta fartyg som Jona...
Håll käften!
Se över förrådet.
Vad som än fanns i Olgaren-
- så måste vi anta att det nu finns i pojken.
Han har samma symtom.
- Blodtransfusionen räddade kvinnan. - Men inte Toby. Han är mindre.
Han är svagare, svårare sårad och har förlorat mer blod.
Jag vet inte. Jag tror...
Jag tror att vi måste börja diskutera...
Gör det.
Se honom i ögonen när du gör det.
Det var inte det jag menade. Det måste gömma sig ombord.
Om vi hittar det kanske vi kan rädda honom.
Är det pojken du tänker på?
Lägg dig nu. Snart saknar vi folk till vakterna.
Anna.
- Tänker du öppna lårarna? - Ja.
Gå tillbaka till verkstaden och lås dörren.
Vi är alla fångade på samma fartyg.
Den behöver äta för att ni räddade mig. Jag följer med.
Den här saken har dödat nästan hela besättningen.
Föreställ dig då vad den gör om den kommer till London.
Kom igen.
Om vi hittar din djävul, kan vi döda den med kulor?
Han har härskat över min by i många generationer.
Tror ni att jag vet hur man dödar honom?
Jag har aldrig tyckt om skjutvapen. Ta...
Få se. "6:e juli. Privat gods till Carfax Abbey i London. "
Det står inte ägarens namn.
"... sa han till Jona, och han räddades.
Han räddades.
I min nöd ropade jag till Herren, och han svarade mig.
Från dödsrikets djup ropade jag på hjälp, och Du hörde mig.
Du hade kastat mig i djupet-
- i havets famn. "
Varför London?
Det finns ingen kvar att äta i mitt land.
Vi börjar med den här.
Jord. Det finns bara jord i den.
Ingenting.
Den här ser annorlunda ut.
Titta.
Vi har hittat djävulens sovplats.
Jag ropade på hjälp och Du hörde mig. "
- Herre. - Herre.
- Herregud. - Herregud.
Herregud!
Styrbords livbåt är borta!
- Abrams, ser du den? - Nej. Det finns inget här.
Inget.
Herr kapten. Ni har väl inte hört?
Ni hade blivit en bra kapten, herr Wojciech.
Om vi bara hade nått London.
Herr Wojciech, hur mår Toby? Ska jag komma med...
Vad i helvete är det som händer på det här fartyget?
Kapten Eliot.
Vi har...
Vi har virat in Tobys kropp i segelduk.
Vi är en fördömd besättning, herr Clemens.
Ombord på ett fördömt fartyg.
Det är inte längre vi som sätter kursen. Det gör djävulen under oss.
Och vi vet alla vart han tänker föra oss.
Till helvetet, herr Clemens.
Var och en av oss. En efter en.
Kapten.
Käre Gud.
Ta emot denna fina pojke.
Må han aldrig gå hungrig eller frysa igen.
Må han aldrig vara rädd igen.
Världen är grym och kall.
Må Tobys nästa hem bli vänligare.
- Amen. - Amen.
Amen.
Vänta.
Jag såg honom röra sig. Han lever.
Kapten Eliot, pojken andas inte.
Hans hjärta slår inte. Han har gått vidare.
- Kapten, sitt ner. - Han lever. Han rörde sig.
Kapten Eliot, snälla ni...
Herr Wojciech, får jag... Får jag tala med er?
Vi har en plan. Om...
Ni har sett det jag har sett, men vill ändå planera.
Det här är inte Cambridge. Ni kan inte tänka er ut ur det här.
Jag var en av de första svarta läkarna som utbildades på Cambridge.
- Så bra för er. - Jag sökte jobb på alla sjukhus.
Jag fick höra att inga tjänster var lediga.
Jag kämpade för att utbilda mig, men ingen vill låta mig arbeta.
Till slut erbjöds jag en tjänst via brev.
Som läkare åt kung Carol I av Rumänien.
Mitt namn hade nått hans öron.
Men han hade inte hört vilken hudfärg jag hade.
Kapten Eliot frågade mig en gång vad jag önskade mig allra mest.
Jag sa att jag ville förstå världen.
Jag behöver veta att världen är begriplig.
Det här odjuret... och tro mig, det är ett odjur.
Det måste vara begripligt. Jag vill veta varför det är som det är.
Jag vill berätta att det, liksom världen, inte bestämmer över mig.
Och sen?
Sen vill jag döda den förbannade saken.
Om vi barrikaderar oss här inne...
Vi är en dag från London med den här vinden.
Vi kan inte hissa fler segel.
Vill du att vi sitter och väntar på att bli middag?
Den flydde från våra skott. Den angriper oss inte öppet.
Den flydde inte.
Den sparade på födan.
Sparade?
En varje natt.
Så snart vi var på öppet hav och inte kunde lägga till vid land.
Den gömde sig i lasten-
- och levde av Anna... till dess.
Men nu har den oss där den vill. London är bara en dag bort.
Den behöver oss inte mer. Vi måste döda den innan vi når fram.
Döda den? Vi hittar den ju inte ens.
Nej, det gör vi inte. Därför måste vi gillra en fälla.
Vi måste sänka fartyget med honom ombord.
Sänka Demeter? Ni måste vara galna!
Vi gillrar en fälla på det sjunkande fartyget-
- medan vi flyr i en av livbåtarna.
Har vi rätt kurs bör vi kunna nå land.
Det här är mitt hem, och jag sänker det inte på grund av det där odjuret!
Jag växte upp på ett skepp, herr Wojciech. Det liknade det här.
Min far var däckshand hela livet. Han sa alltid-
- att fartyget, den levande delen, är människorna ombord.
Besättningen. Deras historier. Allt annat är bara plankor och spik.
Nej!
Det här är mitt hem.
Det är mitt fartyg.
Jag gör det.
Vi spikade för allt, så att han bara har en väg upp på däcket.
När natten faller står Anna vid rodret.
När den kommer efter henne så kan vi skjuta den från utkiken.
Vi sänker fartyget och det sårade odjuret till havets botten.
e juli. 4:e augusti.
Att den vågar röra... Toby måste hem.
- Kapten. - Folk måste känna till det.
- Det måste finnas en loggbok. - Demeter är förlorad. Vi måste gå.
- Överger vi fartyget? - Ja, herr kapten.
Herr Wojciech förbereder allt under däck.
Odjuret får ett sjunkande skepp som avskedsgåva.
Han kommer till mig.
Han viskar till mig bakom mina egna ögon.
Han kan väcka Toby till liv. Han tog honom och kan få honom tillbaka.
Kapten, det är omöjligt.
Toby...
Toby. Jag måste bara föra Demeter i land.
- Jag är ledsen, herr Clemens. - Kapten.
Ni har sett honom, det har jag också. Ni vet att det inte är allt.
När jag drömmer så minns jag ibland vem jag var.
Före honom.
Men oftast tänker jag på den låda han förvarade mig i.
På att varje gång han kom till mig-
- och satte tänderna i mitt kött och drack-
- så sipprade jord in i mitt nya sår. Den fyllde mig.
- Ni får inte sänka Demeter. - Tänk på Tobys ansikte.
Hans leende.
Hans skratt.
Tänk sen på att jorden fyller honom. Det är vad djävulen gör.
Han tar det goda, som man älskar, och utnyttjar det.
Han förstör det och får det att ruttna inifrån.
Låt honom inte göra det mot er pojkes minne.
Jag...
Jag seglar ut fartyget på öppet hav.
Och när det går under-
- så kommer odjuret aldrig att kunna nå in till det hem jag hade.
- Som Toby hade. - Kapten.
Ni behöver inte stanna ombord på Demeter.
Vart skulle jag ta vägen, herr Clemens?
- Tror du att det fungerar? - Det måste det.
Där är den. Englands kust.
- Det är oväder på väg. - Håll ett öga på däcket.
Jag ser ingenting.
Tyst.
Du behöver inte vara här.
Du kan stanna under däck med kapten Eliot.
Hålla dig i säkerhet.
Vi är sammankopplade, djävulen och jag.
Du är klok nog att ha märkt det.
Jag känner honom.
Känna honom, på nåt sätt.
Han känner det också.
Han kommer efter mig.
Och medan han är fokuserad på mig så vet du vad du ska göra.
Var sjutton är den?
Vad är det?
Han vet, herr Clemens.
Herregud, den har vingar. Den kommer!
Wojciech, hjälp mig!
För Guds skull, skär av det!
Wojciech!
Wojciech! Wojciech!
Wojciech!
- Vi kommer! - Gör livbåten redo!
Vi måste skynda oss. Vi är nära kusten.
- Wojciech och kaptenen måste med. - Jag hittar dem.
Skär av repen om du måste, men få loss båten!
Förlåt mig.
Wojciech!
Var är du?
Wojciech!
Anna. Kapten.
Kapten, han kommer. Han kommer!
Anna! Kapten!
Gode Gud.
Jag förnekar dig, din djävul!
Jag förnekar dig!
Kapten.
Herr Clemens. Berätta för dem.
Berätta för dem att jag aldrig...
...svek.
Det ska jag göra, kapten. Det lovar jag.
Du vill att de ska tro att du är en gud!
Vi vet båda två att du inte är det!
Du blöder, precis som vi!
Du sover i jord!
Du äter! Framförallt äter du!
Du vill att vi fruktar dig!
Men innerst inne är du rädd!
Du är rädd för det som finns på andra sidan, precis som alla andra!
Du finns i mitt huvud. I mitt blod.
Du har förbannat mig!
Ditt svin!
Anna, Upp i livbåten.
Jag är inte rädd för dig.
Det kommer du att göra.
Dö, din djävul!
- Herregud. - Vad är det?
Säg till konstapeln att ett skepp är på väg genom bränningarna.
Kusten. Den är så nära.
Den är nära.
Herr Clemens.
Nej.
Nej. Nej.
Jag har vetat om det i flera dagar.
Jag är ledsen.
- En transfusion till... - Det försenar bara det oundvikliga.
- Det vet vi båda två. - Men jag kan... Jag kan...
- Om jag bara... - Nej.
Jag vill inte bli...
Hela mitt liv.
Mitt folk.
Djävulen.
Det valde det åt mig.
Det här väljer jag och ingen annan.
- Du räddade mig. - Och du räddade mig.
Läs allt om spökskeppet vid Whitby.
Vill ni köpa en tidning, herrn?
Köp en tidning, bara två pence.
Läs allt om spökskeppet vid Whitby. Inga överlevande.
Jag har anlänt till London.
Odjuret jagar efter blod nånstans i staden-
- men jag vet var det vilar om dagarna.
Carfax Abbey?
- Är du den nya ägaren? - Nej, jag letar efter honom, bara.
Det är ett par timmar med vagn härifrån.
Det blir mörkt på heden. Jag hade väntat till imorgon.
Jag tänkte nog samma sak.
Jag har äntligen sett mörkret som finns under ytan på vår värld.
Ondskan, som varken vetenskap eller förnuft kan förklara.
Men jag har också sett världens skönhet.
Och de som är villiga att offra allt för att skydda den.
Så jag tänker jaga den vidriga besten.
Och jag svär vid dem som har givit sitt liv-
- att jag tänker förgöra honom och skicka honom till helvetet.
BASERAD PÅ DEMETERS LOGGBOK FRÅN BRAM STOKERS "DRACULA"
Översättning: Tilda Appelberg Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Kristina Nises