SE OPP FOR SNØPLOGENE
TIL SALGS
Kjære julenissen. Jeg vet at jeg skriver i seneste laget, -
- men vi har nettopp flyttet til Edmondton. Det ligger i Canada.
Jeg vil bare forsikre meg om, at du har den nye adressen min.
Min gamle adresse i Los Angeles gjelder ikke lenger.
Så dra ikke dit. Jo, du kan godt dra dit, -
- men sett ikke gavene mine der, for da får jeg dem ikke.
Jeg liker meg godt her, men det gjør ikke brødrene mine.
Og selv nå, når det er jul, finnes det ikke snø her.
Hei, Danny!
Jeg sender deg en e-post...
- Kom og få frokost, Mary. - Okay, far.
- Hørte du meg? - Jeg skriver brev til julenissen.
Så be ham om et mirakel.
Hva var det jeg så etter?
Steikepanna.
Ved du hvilken eske steikepanna er i?
- Hva skal du med den? - Jeg skal lage frokost.
Da vet jeg det i hvertfall ikke.
Si hvor den er, ellers adopterer jeg deg bort.
- Får jeg det skriftlig? - Kom igjen, Brian.
Okay, la oss se...
Hvis jeg var en steikepanne, hvor ville gjort av meg?
Kanskje i esken det står "gryter og panner" på?
- Værsågod, far. - Mange takk.
Tenk at den var i esken med gryter og panner.
Du kan ikke være barnet mitt.
Vil du la være å meisle opp peisen?
Hvis ikke kommer ikke julenissen inn.
Det er ikke en ekte kamin. Det er ingen skorstein.
Hvordan kommer julenissen inn i kveld da?
Han finner nok på noe. Han er veldig oppfinnsom.
- Skal vi ikke ha noe juletre? - Jeg har jo glemt å kjøpe et tre!
- Selvfølgelig skal vi ha det. - Det er ikke jul uten et juletre.
Jeg lover at vi får et tre. Nå må vi spise.
Vil du ha pannekaker eller toast til frokost?
- Bare litt gift, takk. - Hva er galt nå da?
Han liker ikke Edmondton. Han sier at det suger?
- Sa du det til søsteren din? - Det glapp bare ut av meg. Unnskyld.
- Hva betyr at det suger? - Ikke tenk på det.
- Hva er i veien med Edmondton? - Alt! Jeg hater det.
Det har bare gått to dager. Gi det bare 24 timers til.
Jeg gir det ikke 24 sekunder.
Det blir bare verre. Vi drar tilbake til L.A. Med en gang.
Enig. Det eneste Canada og USA har felles er det engelske språket.
Og ikke engang det har de helt styr på. De kaller penger for "gryn".
- Hva sier det deg? - Jeg liker meg her.
- Takk, kjære. - Selv takk.
Brian har rett. Man må jo lobotomeres for å kunne snakke med dem.
Du må klare det på en annen måte. Vi har ikke råd til lobotomi.
- Jeg gjør det gjerne gratis. - Hva er lobotomi?
Brian, kan du passe på pannekakene?
Det er eggeskall i røra igjen.
Dette blir mitt livs verste jul.
Du tuller! Hvordan kan de avvise deg?
Det er jo jul. Flyselskapene har som vanlig overbooket.
Jeg står på ventelisten. Kanskje jeg kan komme av gårde i kveld.
Men min intuisjon sier meg at jeg ikke rekker hjem til jul.
Det er jo flott.
- Det vil si at du må handle inn. - Maten?
Nei, gavene, Wayne. Du må kjøpe julegavene.
Vi har dessverre ikke råd til å gi dem så mye i år.
Flyttingen var dyr, og alt det andre som har skjedd.
Sparken? Du har jo ikke begynt ennå.
De er blitt kjøpt opp av et annet oljeselskap. De har sine egne folk.
- Hva gjør vi da? - Jeg må finne meg en annen jobb her.
Eller selge huset igjen og flytte tilbake til L.A.
- Barna liker seg ikke her heller. - Da må de ha noe fint under treet.
- Det har du rett i. - Du har vel kjøpt juletre?
Jo, selvfølgelig! Det er jo jul.
- Hva slags? - Hva slags?
Du vet, et grønt et med grønne nåler...
Ok, jeg glemte det. Men jeg kjøper et i ettermiddag.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også. Ha det.
- Litt av en jul. - Er det noe galt, pappa?
- Nei, det er ikke noe galt, kjære. - Du ser ikke så glad ut.
Jeg er veldig glad. Pappa kunne bare ønske han hadde en million, -
- så han kunne gi dere fine gaver.
Jeg har 2,43 på sparegrisen min. Du kan få dem.
Behold pengene dine. Vi skal nok klare det.
- Hvem er min lille engel? - Jeg vet ikke.
Det er du!
Jeg har en idé. Skal vi ikke alle sammen dra på storsentret?
- Kan vi hilse på julenissen? - Vi skal se julenissen!
- Jeg blir ikke med på storsenteret. - Hvorfor ikke?
- Fordi det er kjedelig. - Du får meg ikke i julestemning.
Jeg er ikke i julestemning. Jeg har ingen venner.
Det var tøft å flytte fra vennene i L.A., men du får nye venner her.
Og det er masse jenter på din alder her i Edmondton.
- Jeg sa ikke noe om jenter. - Jeg har faktisk vært 16 engang.
Og jeg var helt kjærlighetssyk.
- Var det Cheyenne kjæresten din het? - Shane.
Det ordner seg nok. Stol på meg.
Men du er nødt til å passe Brian og Mary mens jeg handler inn til jul.
Nå vil jeg i hvert fall ikke.
Da kan ingen av oss dra, og det er din skyld at julen blir ødelagt.
Det kan jeg leve med.
Og da kan jeg dessverre jeg kjøpe Xbox 360 som du ønsker deg.
- Hva bestakk han deg med? - En Xbox 360.
- Og deg? - En iPod.
- Kult. - Men vi får dem jo ikke.
- Hva mener du? - Far har allerede mistet jobben.
- Hvordan vet du det? - Jeg åpnet posten hans.
- Sånn skaffer man seg informasjon. - Det var ikke til å tro.
- Du har vel ikke sagt det til Mary? - Nei da.
- Hvis du gjør det, kverker jeg deg. - Jeg sier ikke et ord til Mary.
Hun er den eneste som fremdeles er glad og uskyldig.
Sånn. Inn med deg.
Greit, da tar vi på selene, og gjør klar til en omgang powershopping.
- Bra jobb med julenissen. - Kutt ut? Den var ødelagt.
Nå er den det.
Uansett hvor mange julesanger dere synger, -
- så blir det ikke den perfekte jul.
Det blir ikke et eneste snøfnugg I Edmondton i år.
Meteorologen spår den varmeste julen I Edmondtons historie.
Se! Der er det.
Du verden!
Ja, du verden.
Det er mye større enn jeg trodde.
Se på den kuppelen. Den må være ti etasjer høy.
Og så har de til og med et piratskip.
- Sprøtt. - Er julenissen her?
- Det er jeg sikker på. - Bor han her?
Nei, han bor på Nordpolen, ikke på storsenteret.
Hvis jeg var julenissen, ville jeg bodd her.
Jeg tror du har løst mysteriet.
De finner ham aldri på Nordpolen, fordi han har vært her hele tiden.
Danny, du ser etter Brian og Mary, mens jeg handler.
Jeg vil treffe julenissen og spørre om han bor her.
- Men pappa... - Ikke noe men. Vi har en avtale.
- Men hun vil se julenissen. - Så bli med henne til julenissen.
- Jeg trenger ikke å bli med. - Jo.
Vi møtes her igjen om to timer. Akkurat her.
Ja, pappa.
- Gutter? - Ja, ja.
- Hvem er min lille engel? - Jeg vet ikke.
Det er du.
Vi ses senere. Jeg håper dere har det morsomt.
Ok, så går vi og finner julenissen.
Oi, så mange mennesker!
Ja, stakkars. Bruker penger de ikke har, på ting de ikke trenger.
For å late som om de er glade bare én dag i året.
Jul er noe lureri. Hvorfor fikk ikke jeg ideen selv?
Jeg ville hatt jul seks ganger i året.
- Skal vi ikke finne julenissen? - Vi må jobbe.
- Kan jeg få en hatt? - Nei!
Nå må du hoppe ned og få en sukkerstang, -
- for nå kommer nestemann.
Se hvem som kommer der. Det er den store gutten i oransje.
- En katt og en hund og en hatt. - En katt og en hund og en hatt.
Jeg ønsker meg en hatt.
75 MINUTTERS VENTETID
Brian, du blir her hos Mary, så kommer jeg og henter dere -
- om akkurat 76 minutter.
- Hvorfor meg? - Begge to trenger ikke å passe Mary.
- Jeg kan passe meg selv. - Hvorfor ikke du?
- Fordi jeg er eldre og sterkere. - Jeg kan passe meg selv.
- Men pappa sa at vi... - Hvordan skulle han finne ut det?
Hvordan kunne han finne ut det?
- Hvem kunne fortelle ham det? - Ok, hvor mye?
Daniel! Nå sjokkerer du meg. Tror du jeg presser broren min?
- 5 dollar. - 10 dollar.
Ok. Men da må du ikke slippe Mary av syne.
Jeg skal nistirre på henne hele tida.
Nå er det hormonet på to bein gått. Kom skal vi ha det morsomt.
Men jeg må snakke med julenissen. Det er viktig.
Hør her, Mary. Jeg sier ikke at julenissen ikke fins.
Men ham der er nok ikke den ekte.
Han er nok bare en bums nede fra arbeidsformidlingen.
Han er nok ikke engang tykk.
Kom da, Mary. Det står millioner av barn i den køen.
- Vi må stå i kø resten av livet. - Det tar ikke lang tid.
Klart. Tror du bare at halvparten plutselig forsvinner?
Kom igjen, gutter. Vi skal synge nå. Dere kan treffe julenissen etterpå.
Kom igjen, gutter.
Dere skal synge nå.
Hva sa jeg? Kom.
Skremmende.
Jeg sendte deg en mail, men tok med dette, hvis pc-en din er ødelagt.
Jeg har flyttet, og det er min nye adresse.
Javel ja. Ta det rolig, Mary. Julenissen finner deg nok.
Det ligger en vinhandel rett rundt hjørnet.
- Det er min bror, Brian. - Hvordan går det, bestefar?
Flott kostyme. Du ser fiks ut.
Han tror ikke at du er den ekte julenissen.
- Kanskje jeg kan overbevise ham. - Ja, hvis du puster i et alkometer.
- Det var det jeg sa. - Jeg skal nok få overbevist ham.
Si meg nå hva du ønsker deg i julegave.
Jeg hadde seks ønsker, men nå har jeg bare ett.
Bare ett? Da må det være et ganske spesielt ønske.
- Hva er det? - En million dollar.
En hel million? Det er veldig mange penger, Mary.
Det er til min far. Vi trenger dem.
Julenissen skal se hva han kan gjøre.
- Ønsker du deg ikke noe selv? - Jeg har nok leker.
- Kanskje neste år. - Du er ei veldig søt, lita jente.
Forresten, julenisse...
- Hva er det, Mary? - Du bor herpå senteret, ikke sant?
God jul, Mary.
Gud, som jeg savner California.
Oi.
Eller, hvem bryr seg om California.
Hei!
Unnskyld. Jeg trodde du var en annen.
Hør nå godt etter. Adressen er Bonny Meadow Lane 9007.
Men dere må ikke lande på taket. Kaminen er ikke ekte.
Bare stans i hagen. Jeg lar bakdøra stå åpen.
- Hva driver du med, Mary? - Gir Rudolf vår nye adresse.
Hold opp. Du høres tilbakestående ut.
Og du må ikke gå fra meg. Da kommer senterspøkelset etter deg.
- Hva er senterspøkelset? - Senterspøkelset er en fyr...
En zombie, som bor nede i kjelleren.
Han fanger små barn og hakker dem til hamburgere.
Kan han hakke små barn til hamburgere?
Og så forer han den store ulven sin med hamburgerne.
- Det er bare noe du finner på. - Nei.
Tro hva du vil. Så kan du jo se hva som skjer hvis du går fra meg.
- Så kommer senterspøkelset? - Ja.
Det er en skøytebane her. Jeg vil se hvordan det er å skøyte uten hjul.
Kan du smatte bare litt høyere?
Jeg kan ikke la være. Disse smultringene er gode.
Jeg skjærer ned på karbohydrater. Det burde du også gjøre.
- Hvorfor? - Kanskje fordi det feter?
Denne her er med syltetøy.
Så interessant. Det ante jeg ikke.
Jeg liker syltetøy. Selv ordet er lekkert.
Si det sammen med meg. Syltetøy, syltetøy, syltetøy.
Klapp igjen? Klapp... igjen.
Syltetøy!
Jeg kan ikke tro at vi er i slekt.
- Dette er faktisk ganske kult. - Vent på meg.
- De ser helt ekte ut. - Kan du så legge dem vekk!
Skal du vifte med sedlene. Vil du spise dem også?
- Hvem ville gjort det? - Du. Du er en levende søplebøtte.
- Husker du planen? - Ja da.
Hva er planen da?
- Det har jeg glemt. - For tiende og siste gang.
Vi tar disse pengene...
...og går i disse butikkene og kjøper masse ting.
- Hva for noe? - Ting til under 100 dollar.
Vi betaler med de falske pengene, men får ekte penger tilbake.
- Og hvis de ser at de er falske? - Det er julaften.
Dagen for årets største omsetning på Nord-Amerikas største senter!
Ekspeditørene har det for travelt.
Kan jeg kjøpe en hatt? Jeg liker hatter.
Bare kjøp en hatt du. Ikke nå! Vi venter på Ginger.
- Du er forelsket i henne. - Jeg er ikke forelsket i henne.
Leonard og Ginger sitter i et tre K - Y - S - S - E - R
- Klapp igjen. Spis bollene dine. - Det er ikke boller, smultringer.
- Smak en med lønnesirup. - Jeg vil ikke ha.
- De er veldig gode. - Få den vekk fra meg!
Oi!
- Hva har du der? - Jeg tror det er julenissens gave.
Se selv.
I all verden!
- De to ungene tok pengene. - Det er bagen vår!
Vil du avsløre oss overfor alle?
Få den tilbake før Ginger kommer. Det er barn! Hvor vanskelig kan det være!
- Da går vi. - For sent.
- Hva gjør vi nå da? - Jeg tenker! Vi... Vi...
- Vi sier det som det er. - Ginger har et godt hjerte.
Hun tilgir oss nok.
- Hei, gutter. - Så lekker du er, Ginger.
Fortell meg noe jeg ikke vet. Så, hvor er den?
- Den? - Ja, bagen med pengene.
Hvor er den? Dere har den vel?
- Leonard mistet den. - Jeg mistet den ikke!
- Det var den dumme smultringen din. - Du dyttet den utfor kanten.
Du lyver! Det var de klisne smultringene.
- Hvem er det som lyver her? - Nå er det nok!
Jeg driter i hvem som mistet den. Bare finn den!
- Det skal vi nok. - Bra. Jeg skal i skjønnhetssalongen.
- Ikke at jeg trenger det, men? - Nei, er du gal?
Bra svar. Vi møtes der når dere er ferdige.
Nå må dere ikke skuffe meg, gutter. For da gjør jeg sånn...
...med det dere vet.
- Kan hun det? - Jeg vet ikke.
Og jeg vil ikke vite det heller. Vi henter pengene.
- Den er jo full av penger. - Det er millionen fra julenissen.
Han tenkte nok at vi trengte dem med en gang.
Ja, det er jo logisk...
- Noen leter nok etter den. - Vi bruker litt og gir pappa resten.
- Vi bør levere den inn. - Eller kjøpe gaver til mor og Danny.
Eller gi den til politiet og få en dusør.
Eller vi kan kjøpe ting til deg og meg.
Det skader vel ikke å bruke litt av dem.
Det er finnerlønnen vår.
Kanskje jula ikke blir så verst likevel.
Kom.
- Hvor ble det av dem? - Jeg vet ikke.
- Det vrimler jo av barn. - Jeg kan ikke se dem med bagen.
Kom.
Hvis du var en unge som fant 200.000 dollar, hva ville du gjort?
- Betalte, så far kom ut av fengsl. - Etter det!
- Jeg ville brukt dem i butikkene. - Bingo. Ikke nesa mi.
Stopp!
Her er leketøysbutikken.
Kom.
Hei, kamerat. Kom deg ned fra den der.
Kom igjen.
Ok, dette er den dyre modellen.
- Unnskyld at jeg forstyrrer. - Hva er det?
Du har besøk av to herrer.
Det der er ikke herrer.
Akkurat nå har jeg det så bra. Ikke ødelegg det for meg.
- Kom igjen. - Blir det i dag?
- Saken er den at... - Han tullet det til, de slapp unna.
- Nei, Leonard lyver. - Nei.
Kommer dere to idioter og sier at to barn har pengene mine?
- Lot dere dem slippe unna? - Vi har bare ikke funnet dem ennå.
- Ta det rolig. Vi finner dem. - Så gjør det! Fort!
Neste gang jeg ser dere to udugelige tufser, skal dere ha pengene.
- Er vi enige om det? - Ja, Ginger.
- De er jo nok ikke her inne, hva? - Nei, Ginger.
Farvel.
Skal vi dele oss?
Da ender du bare på fanget til julenissen.
- Kan vi gå til julenissen etterpå? - Nei.
Jeg kan ikke gjøre dette her.
Det er vel ikke vanskeligere enn å jobbe på en boreplattform?
Jo, kanskje.
Kann Ich Ihn helfen?
- Hva? - Jeg sa: Kan jeg hjelpe deg?
Nei, takk. Jeg skal bare...
Ja. Jeg vil gjerne kjøpe noe. En gave.
- Til kjæresten din? - Ser jeg ut som om jeg har kjæreste?
Jeg skjønner. Så det er til deg selv?
Ja. Nei, det er til min kone Judy. Hun er her ikke. Hun er i L.A.
Men hun kommer...
...til slutt. Hvor mye koster det der?
- 75 dollar. - 75 dollars for undertøy?!
Es Ist nicht einfach Unterwear!
Det er en kombinasjon av importert sateng, nylon og spandex, -
- som gjør det veldig elastisk, så det sitter godt og stramt.
Men de er ganske små.
De skal nok ha noen som er litt større.
Meg? Nei, det er ikke til meg. Det er til min kone.
Jeg røper ikke hemmeligheten din for noen, mein Herr.
Jeg vet ikke helt. Den ser grei nok ut.
- Er du Block? - Ja.
Inspektør Gordon McLoosh fra Canadas politi.
- Vi har jo akkurat ringt. - Har holdt øye med senteret lenge.
Vi har ventet på at falskmyntnerbanden gikk til aksjon.
Ja ja, der har vi den. Det er hjemmetrykk.
Monopolpenger, leketøyslapper, gjør-det-selv-penger.
Er de falske?
Var det ikke akkurat det jeg sa? Hør etter, Black. Du kan lære noe.
- Navnet er Block. - Hva?
Jeg vet da navnet ditt.
Gi meg så info på pengelureriet.
Vi har en ekspeditør som tok imot de falske pengene ved siden av.
Han tok imot de falske pengene ved siden av? Interessant strategi.
- De skyr ingen midler. - Nei, han sitter inne ved siden av.
Prøv å uttrykk deg litt klart, Beck.
- Ellers forstår ingen et kvekk. - Ja sir.
- McLoosh fra Canadas politi. - Hva heter du?
- Walter Crump, sir. - Hvem ga deg hjemmetrykk, Crump sir?
- Hva? - Hvem ga deg pengene?
- Jeg tror, det var to små unger. - Unger? Mener du smårollinger?
- Du må tulle! - Ei jente og en gutt på 6 og 12.
De kjøpte en miniscooter til 2.000 dollar kontant.
- Og du ble ikke litt mistenksom? - De sa de hadde vunnet i lotto.
Det skjer jo. Svogeren min vant engang 50 på et skrapelodd.
Vant i lotto? Kyss meg bak, Clump.
Hvor var du da jeg solgte brukte biler?
Jeg vet ikke.
Det er falske penger i omløp på hele senteret.
Leketøysbutikken, The Gap, mattorget og mange godteributikker.
Alle ekspeditørene sier at det er to små barn som har vunnet i lotto.
Det var jo det jeg sa.
Her er signalementet og adressen, som miniscooteren skal leveres til.
Du verden. Der tråkket de i salaten.
Tenk å gi oss adressen sin.
Greit, gutter. Nå skal vi vise dem hvordan politiet koser seg i jula.
Det er politiet. Vi har en ransakningsordre.
Dere får 60 sekunder på å åpne døra. En, to, tre...
60! Spark inn døra.
De er visst klar til å forflytte seg. Alt skal gjennomsøkes.
- Hva leter vi etter? - Trykkeplater, flere falske penger.
Alt som ser mistenkelig ut. Kom igjen!
Nå har vi dere.
Det må være de to små barna. Og det må være bakmannen. Den store kanon.
Jeg skanner det og fakser det til McLoosh.
- Det var bare bøker. - Ja, rot gjennom alt sammen.
Nå blir det lett å finne dem.
Rico, få det forstørret, og gi alle butikkene en kopi.
- Vi skal ut og fange kriminelle. - Jeg heter Block.
Hvor er de?
Flott. De har gått. Når jeg finner dem dreper jeg dem.
- Jeg skal drepe dem. - Hva om de har delt seg?
De slipper ikke ut herfra. Jeg har betjenter ved alle utganger.
- Ja, men med så mange mennesker... - Mine folk er overvåkningseksperter.
Bildet har brent seg fast på netthinnen deres.
De slipper aldri forbi Canadas politi.
Tenk at jeg sier dette her: Jeg kommerikke på noe mer å kjøpe.
Det gjør ikke jeg heller. Jeg har vondt i magen. Hvor mye er det igjen?
Det ser fremdeles ut som en million.
Jeg er i helvete.
Hvis de er her, så får de bare bli her.
Jeg stikker.
Jeg går ikke på den en gang til.
Hei. Koselig å se deg...
Gud, det er jo deg!
- Du er henne. - Unnskyld?
Du er henne i den røde bikinien.
Jeg ville snakke med deg, men så var du en annen...
...men denne gangen er det deg.
- Prøv forfra igjen. - Unnskyld, jeg ble bare så glad.
- Hei. Danny Saunders. - Shane Rivers.
- Heter du Shane? - Ja. Hvordan det?
Ikke noe. Da hørte jeg ikke feil.
- Hva gjør du her? - Leter etter lillesøsteren min.
Hun har slått av mobilen sin. Jeg skal kverke henne.
- Hva gjør du her? - Leter etter min bror og søster.
- Har du funnet dem? - Nei, jeg vil prøve på mattorget.
- Skal vi prøve ved Booster Juice? - Tror du virkelig...
Man vet aldri.
Ok. Det høres ut som en god ide.
Hvis de er her, kan de bare bli her.
- Kan vi ikke prøve rutsjebanen? - Nei!
- Hva spiser du? - Et eple.
Med noe på. Med karamell på. Du spiser godteri.
Mann, altså!
God jul.
- Hallo. - Hei.
Jeg vil gjerne betale med kort.
- Den er til min kone. - Hun dør.
Hun kommer til å like den. Tror du ikke?
- Hun dør. - Så hvis mannen din ga deg...
Jeg ville dø. Jeg beklager, men kortet virker ikke.
Det ble avvist.
Flott. Det er nok fordi jeg akkurat har flyttet hit fra L.A.
Prøv det en gang til. Jeg lover at det er dekning.
- Vi venter. - Vær så snill?
Beklager.
Det blir fremdeles avvist.
- Har du et annet kort? - Nei.
Vil De betale kontant eller med sjekk?
- Med sjekk. - Da må du gå i den køen.
- Neste! - Jeg har stått i kø i en time.
Da skulle du ha lest skiltet. "Bare kontant eller kort".
- Jeg visste jeg jo ikke det. - Neste, takk!
- Jeg er ikke ferdig. - Jo, det er du.
Takk.
Jeg er i helvete.
Det er ikke til å tro.
- Ble du avvist av flyet? - Unnskyld?
Du ble avvist av flyet.
Det er lett å se. Du har ikke hellet med deg.
Velkommen til klubben. Jeg ble også kastet av flyet.
Du tar det visst pent.
Jeg har funnet ut at alt ordner seg til slutt.
Gjør det?
Jeg vet hvor vanskelig det kan være å reise i jula.
Jeg har også noen jeg skal besøke.
Veldig mange.
Og så sitter jeg bare her. Men jeg vet det ordner seg.
Jeg rekker det hver jul.
Kristopher Kringle bes komme til skranken.
Det er meg. Hva var det jeg sa?
Alt ordner seg hvis du virkelig vil det.
Du må bare tro på det.
Kristopher Kringle bes komme til skranken.
- God jul, Judy. - Ja, god jul.
Hvordan vet du navnet mitt?
Tøff dag?
La meg si det sånn:
Hvis de finner på å avlyse jula, er det greit for meg.
Hei hei, du snakker om jobben min.
Du finner deg nok noe annet. Du kan kle deg ut som påskeharen.
Men tenk på alle barna som går glipp av jula.
Jeg syns ikke de ville gå glipp av så mye.
Du har visst glemt hvordan det er å være barn til jul.
Jeg husker ikke hvordan det er å være barn i det hele tatt.
Husker du ikke den ponnien du fikk i julegave da du var åtte?
Åja. Hvordan kunne jeg glemme det?
Jeg regnet ikke med noen gaver, for far var blakk.
Men julemorgen sto han ute bak huset.
Lille Lynfot.
Din far tok to ekstrajobber for å kjøpe den ponnien.
Han visste hvor glad du var i hester.
Er det sant? To jobber?
Det visste jeg ikke. Vent litt.
Hvordan vet du det?
Unnskyld...
Satt julenissen rett der?
- Julenissen? - Ja, en tykk fyr med rød frakk.
Han satt akkurat der, og så plutselig... forsvant han.
Du har visst fått nok.
Jeg holder på å bli gal.
Nå har vi ham.
Opp mod veggen, din drittsekk.
- Hva er dette? - McLoosh fra Canadas politi.
- Du er arrestert. - For hva? Jeg har ikke gjort noe.
Nei, du har bare brukt 10.000 dollar i monopolpenger.
- Monopolpenger? - Falske sedler. Ikke spill dum.
- Jeg har ikke brukt noen penger. - Og det flyr aper ut av rumpa mi.
- Hva for noe? - Du begikk én feil.
Og det var å få miniscooteren levert til din adresse.
- Det er du som begår en feil. - Ja, selvfølgelig.
Fjern den drittsekken fra mitt åsyn, -
- før jeg kaster opp på ham.
Det er ikke noe å se, folkens. Gå bare videre.
Å nei. Nå blir det trøbbel.
- Hvor går de hen med pappa? - Vi får så mye bråk.
- Hva er det? - Vi har visst brukt falske penger.
- Hva betyr det? - Det betyr at pengene ikke er bra.
Det betyr også at det nok er noen som leter etter pengene nå.
Og de er nok ikke så snille.
Det kan ikke stemme. Julenissen gir oss vel ikke penger som ikke er bra.
Kom.
Vi må finne Danny.
De lagerpengene selv, så de ser ekte ut, og så lurer de folk med dem.
- Det er ikke snilt av dem. - Nei, men det er ikke snille folk.
Heldigvis er det så mange folk her at de sikkert ikke så oss ta dem.
Teorien holder visst ikke.
Hei, unger. Hvordan går det?
Har der et øyeblikk?
Det tar bare et øyeblikk. Vi skal bare spørre om noe.
Hold opp. Slipp meg.
- Dere har noe som tilhører oss. - Vi vet ikke hva dere snakker om.
Den bagen dere fant, full av penger.
Vi har ikke funnet noen bag.
Jeg tror pengene ligger i ryggsekken din.
- Det gjør de ikke. - Så la meg få se.
- Jeg trenger ikke vise deg noe. - Må jeg bli tøff mot dere?
- Jeg har en kniv. - Han har ikke lært å folde den ut.
Han er en tulling. Jeg har en kniv. Jeg vet hvordan jeg skal bruke den.
Hva blir det til?
Vet du hva som ville skje hvis vi plutselig skrek... veldig høyt?
Julaften i et fullt senter? Ingenting. Dere kan jo bare prøve.
Mary... kan du skrike?
- Hold opp, da. - Unnskyld. Ungen skremte meg.
Er du fornøyd? Ingen reagerte. Vær smarte og gi meg sekken.
Unnskyld. Flytt deg, unge mann.
Løp, Mary!
- Mange takk, bestefar! - Bra jeg kunne hjelpe.
Der løper de!
Ikke løp. Det skaper oppmerksomhet. Du skal bare gå... veldig fort.
Se dere for da, drittunger.
Det er to menn etter oss, De to der.
Åja.
Ta det rolig, barn. Jeg skal nok ta meg av dem.
Hvorfor plager dere disse søte, små barna?
Jeg melder dere til politiet.
Ta det helt rolig, dame. Vi bare tuller.
Ja, Ginger. Vi lekte bare med barna.
Ginger? Hvordan vet du hva hun heter?
Hva tror du selv, ditt geni? Hvor er de?
Og hvis du svarer: "Hvor er hva?", river jeg hodet av deg.
De er i ryggsekken hans.
Vil du ha den?
Vær så god!
- Kom! - Au, nesa mi.
- Gikk det bra? - Bare få tak i de ungene.
Bare den ikke er brukket. Jeg har betalt en formue for den.
Nå, Saunders. Hvor er platene?
Platene? De er ikke pakket ut. De står fremdeles i kassene.
- Har du laget dem selv? - Laget dem?
Selvfølgelig ikke. De fleste er visst kjøpt i Wallmart.
Du er visst morsom. Ler vi?
Du tror du er så smart at du bare kan spille dum.
Men du lurer ikke meg.
Så si oss bare hvor resten av banden er.
Hva slags bande? Jeg har ikke noen bande.
Nå, så det har du ikke? Hvordan forklarer du dette da?
Hånden din?
Ja, det er hånden min. Det vet jeg vel.
- Han mener dette her. - Ja, jeg mener dette her.
- Hvor har dere det fra? - Hvor tror du?
Du skulle bedt barna dine om å oppgi falsk adresse.
Hva har barna mine med dette å gjøre? Hvis du så mye som rører dem...
Hva gjør du da?
Da setter jeg meg ned.
Nå sitter jeg ned og er helt rolig.
Hvis dere ikke har noe imot det, vil jeg gjerne se barna mine.
Det vil vi også.
Så nå skal du være snill gutt og si oss hvor de er.
Jeg vet ikke akkurat hvor de er.
Jeg gikk fra dem ved julenissens landsby for en time siden.
Julenissen? Tror du at vi går på det eventyret?
Ok, nå er de borte.
Hva gjør du?
Hvis de får tak i pengene, kan vi ikke bevise at far er uskyldig.
Vi henter dem senere. Kom.
Vi må finne Danny. Han kan hjelpe oss. Kom.
Danny venter nok på oss ved julenissen.
- Har du sett noen av skurkene? - Nei, jeg tror vi ristet dem av oss.
- Der er de. Kom igjen! - Der tok jeg feil igjen.
- Hva skal vi gjøre? - Hopp opp mellom rulletrappene.
- Hvis de kan, så kan vi også. - Som du vil.
Kom igjen.
Au, det gjorde vondt.
Reis deg opp.
Takk. Hvor lenge har du bodd i Edmondton?
I akkurat 54 timer og 37 minutter.
Du tuller! Jeg har bare bodd her i to uker.
- Hvor er du fra? - Los Angeles.
- Du tuller! Det er jeg også. - Vi måtte flytte. Far mistet jobben.
Det gjorde min far også. Kult. Vi er blitt ført sammen av arbeidsløshet.
- Liker du deg her? - Ærlig talt så hater jeg det.
- Det gjør jeg også. - Det suger.
Det sa jeg også. Vi har så mye felles.
Blant annet søsken som er blitt borte. Skal vi lete etter dem?
Skal vi ikke drikke ut og finne dem etterpå?
Hvor mye trøbbel kan de rekke å havne i.
Kom igjen.
Vi går inn hit. Skynd deg.
Hvilken vei?
Denne her! Kom! Skynd deg.
Du tar venstre, jeg tar høyre.
- Er det her senterspøkelset bor? - Det var bare noe jeg fant på.
- Det ser sånn ut. - Nei, han fins ikke.
- Hva var det, Brian? - Det var nok bare... en kjele.
- Da er jeg ikke redd. - Bra.
Det er ikke noe å være redd for. For det er ikke noe senterspøkelse.
Men det er en kjele som bråker. Skal vi ikke gå tilbake?
Jo, det syns jeg også.
Fanget!
Løp!
Stopp! Kom her.
Nå, dere små drittunger. Gi meg pengene.
Den veien, Mary!
Hvis du vil ha pengene, må du hente dem selv.
Nå har jeg deg, gutt!
Herregud
- Nå har jeg deg. - Gudskjelov!
- Hva gjør du, Brian? Slipp meg. - Jeg er så glad for å se deg!
Det er lillebroren min. Vi er nært knyttet til hverandre.
Du kommer ikke til å tro hva som har skjedd.
Hvor har dere vært? Dere skulle vente ved julenissen.
Det gjorde vi også.
- Hvor er Mary? - Jeg vet ikke.
Vi ble jaget av to menn i kjelleren. Jeg tok en vei, hun tok den andre.
Hva snakker du om?
Vi var her sist jeg så henne.
- Og hvor er alle de falske pengene? - På en mannequindukke.
- Tror du jeg går på den? - Jeg tror det er sant.
- Han ser redd ut. - Takk.
- Du fortjener henne ikke. - Han er redd fordi Mary er borte.
Kom. Vi må finne pappa.
Der har jeg også litt dårlige nyheter.
Pappa... har liksom blitt... arrestert.
- Arrestert? Det blir bedre og bedre. - Det er sant.
- Å nei. Det er ham igjen. - Han? Hvem?
- Senterspøkelset. - Er det et spøkelse nå?
Der kan du se.
- Hei, hvor har dere vært? - Mary!
- Går det bra? - Ja. Bob har passet godt på meg.
Mange takk. Far ville ha drept oss hvis det hadde skjedd Mary noe.
Bob er hunden.
- Er Bob hunden? Hvem er han da? - Han heter Ulv.
Bob er en hund, og Ulv er en fyr. Alt er helt sprøtt i dag.
Vi må finne vaktrommet. Faren vår har blitt arrestert.
- Kan du si oss hvor det er? - Ja.
Jeg kjenner disse gangene som om jeg hadde bygd dem selv.
- Du er vel ikke senterspøkelset? - Kanskje jeg er, kanskje ikke.
Det fins ikke noe senterspøkelse. Det var bare noe jeg fant på.
Du har en livlig fantasi, for her er jeg. Eller så er jeg ikke.
Hakker du oss så til hamburgere og forer Bob med oss?
Vanligvis ja, men Mary sier at dere allerede har nok problemer, -
- så i dag får Bob hundemat.
- Takk for det. - Vaktrommet ligger ved skøytebanen.
Dere går ned gangen, opp trappa og gjennom den hvite døra.
- Hvit dør ved enden av trappa. - Ta for all del ikke den røde.
- Hvorfor ikke? - Da ender dere på Nordpolen.
- Takk for hjelpen. - Alt i orden.
Farvel, Bob.
- God jul, Ulv. - God jul, lille engel.
- Ikke glem det med den røde døra. - Nordpolen? Ja, klart...
Den må du lenger ut på landet med.
Kom igjen, Brian.
Det må jeg sjekke.
Hei, hvordan går det?
Dette skulle vel ikke være Nordpolen?
Greit. Ok...
Jeg skulle bare sjekke. Ha det godt.
Hallo? Hallo?
Hva gjør du?
- Ikke noe. - Det var Nordpolen, ikke sant?
Nei da. Ikke vær dum, nå.
- Vil du se selv? - Det trenger jeg ikke.
- Slipp oss. - Len deg fram.
Dere har tatt feil personer.
- Er dette dårlig? - Det er mildt sagt.
- Det suger. - Nå blir du med oss.
- Vi har ikke gjort noe. - Hvorfor arresterer de dem?
Nå er det opp til oss. Kom.
- Hva skal vi gjøre? - Få far og Danny fri.
Vi bruker ryggsekken som åte og får lokket skurkene til vaktrommet.
Men det er jo jul, så først skal de ha en liten gave av familien vår.
En fint innpakket omgang hevn.
- Vet du hva du skal? - Samtykker.
Så rocker vi.
Søsknene mine fant pengene. De trodde de var fra julenissen.
Og nå blir de jaget av to bøller.
Bøller? Hvis mine barn er i fare, har jeg rett til å finne dem.
Du har rett til ikke å uttale deg. Og det er det.
Og du gåringen steder... unntatt til cella.
Rico! Få dem inn på stasjonen.
Kanskje de får tunga på gli etter en natt i kasjotten.
Ja, sir. Og jeg heter Smith.
Smith? Virkelig?
- Hvem av dere Rico da? - Ingen av oss heter Rico.
Vel... greit. Godt vi fikk det på plass.
Så, men Smythe... Du... og han andre der...
...tar med dere Donald og Sherry.
Så kjører Sundstrom med meg.
Er alle med på planen?
- Ja. - Bra.
Tåpelig sted å ha et skap.
Ok, la meg få høre. Hva er unnskyldningen denne gangen?
Den drittunge dyttet meg ned i et akvarium med en hai.
Og jeg ble jaget av et syredryppende spøkelse.
Menneskeetende haier og et syredryppende spøkelse?
Så dere har fremdeles ikke pengene? Det er helt utrolig.
Jeg liker den nye hårfargen din.
Takk, men du er fremdeles en idiot.
- Se opp! - Unna vei.
Hei. Gjett hva jeg har i ryggsekken.
Så følg etter ham da, og få tak i pengene.
Hopp på. Kom igjen!
- Hvor skal føttene mine være? - Kom igjen!
Leter dere etter denne her?
Det var dråpen. Jeg skal ta meg av den drittungen.
Se opp!
Slipp meg!
Hallo!
- Jeg fikk en hatt! - Jeg ser ikke noe! Ta den vekk.
Hva er det?
Å nei.
- Jeg ser ikke noe! - Bare kjør rett fram.
Ta til venstre.
- Å nei. - Å nei, hva?
Tilintetgjort.
Hei, lille jente. Du må forbi meg for å komme ned.
Og du kommer ikke forbi meg. Så du kan like gjerne komme fram.
Jeg skal ikke gjøre deg noe. Kors på halsen.
Ok, dame. Jeg gir opp.
Du er ei smart, lita jente.
Bare gi meg pengene. Så kan du dra hjem.
Vær så god.
- Lurte deg. - Å nei.
Se! Nå begynner forestillingen.
Kom igjen, lille venn. Gi meg hånden den.
- Du er ei søt, lita jente, hva? - Jo. Nesten bestandig.
Det må du ikke.
Penger!
Det er 100 dollar!
Hør nå her.
Du får halvparten.
Nei, bare behold alt sammen. Vær så god.
- Å nei. - Takk for at du kikket innom.
- Den jenta er da fantastisk! - Ta henne.
Hva glaner du på, fiskeånde?
Det var kjempemorsomt.
- Se! Pengene! - Hva?
- De falske pengene. - Jeg kan lukte dem på lang avstand.
Hvor sa du de var?
- Inspektør? - Ja, det er meg.
Se hvem vi fant i badelandet.
Aha! Jeg har sett dem før.
- Hvem er det igjen? - Cardoza-brødrene.
Leonard og Sheldon. Gamle kjenninger.
Garbanzo-brødrene! Larry og Seymour.
- Jeg glemmer aldri et ansikt. - Hva har dere gjort med barna mine?
Hva vi har gjort med barna dine? Se hva de har gjort med oss!
Er det sant? Gjorde barna mine det?
- Unnskyld, vi skal forbi. - Ikke dytt.
- Se hva katten har slept med inn. - Du verden.
Hvis det ikke er...
Det er Ginger Peachum. Hun er også en gammel kjenning.
Ja, hvem kjenner ikke den beryktede Gina Beachbum?
Jeg tenkte meg nok at du var innblandet i dette her.
Rico! Eller hva du nå heter...
Ta med henne også.
Da går vi.
Da er saken oppklart. Førsteklasses arbeide, herrer.
- Da går vi hjem. - Unnskyld?
Hva med dem...
Åja. Smythe! Rudolph!
Hvordan kunne dere arrestere denne fine familien? Løslat dem straks.
Jeg venter ute i vogna.
Eller bilen... eller hva vi nå kom i.
Bra.
Du store.
- Det er noe galt med sjefen din. - Du sier ikke det?
Han var dyktig. Men så ble han sparket i hodet av en hest.
Få fisket opp alle sedlene.
Hvis du kommer til å snakke med reinsdyrene, -
- så bare minn Rudolf om at jeg har flyttet.
Takk, du er toppen.
- Hva gjør du? - Snakker med sjøløven.
Hva har jeg sagt om det? Hei, hvordan går det?
Kom. Far venter på oss.
Ta på deg jakka di.
Jeg må se å komme meg videre. Der er moren min.
Hun har visst funnet Sara.
- Skal vi henge ut neste fredag? - Klart. Selvfølgelig.
Hvis jeg ikke får husarrest resten av livet.
Ring meg. Ellers ringer jeg deg.
Det var veldig morsomt. Nå savner jeg ikke California lenger.
- Ikke jeg heller. - Ha det.
Ha det.
- Hva glaner dere på? - Ikke noe.
Så Edmondton suger ikke lenger?
Nå blir det bråk. Der kommer far.
Å nei. Jeg kan ikke si jeg gleder meg.
Pappa!
- Er alt i orden? - Jeg har det bra.
Så, nå skal dere høre.
Den gode nyheten er: Vi har fått gratis årskort til fornøyelsesparken.
Den dårlige nyheten er at vi ble arrestert som falskmyntnere.
Alt sammen er min skyld, pappa.
Nei, det var min skyld. Jeg gikk fra Brian og Mary.
Ja, det stemmer, men resten er min skyld.
- Hadde jeg ikke gått fra dere... - Det var min idé å bruke pengene.
Hold opp, nå. Det er ingen av dere som passet på søsteren deres.
- Jeg kan passe meg selv. - Det var veldig uansvarlig av dere.
Jeg er veldig sint.
Men jeg er mest glad for at dere alle sammen har det bra.
Men dere må love meg noe.
Hvis jeg noensinne ber en av dere om å passe henne, -
- så gjør dere det uansett hva. Er vi enige om det?
- Ok. - Helt sikkert.
Bra. Kom så drar vi hjem.
Én ting er sikker.
Fra nå av gjør vi julehandelen i juli.
Kom her, lille venn.
Har du kjæreste nå?
- Er dere Saunders-familien? - Ja.
Sam Nichols. Jeg eier senteret her.
Jeg er så lei for alt tullet. Men bra alt endte bra.
- Det er vi også glade for. - Fantastisk som alt ordner seg.
Nå, men god...
Hør, du skulle vel ikke ha forstand på hester?
- Jo. Jeg vokste opp med hester. - Du ser nesten sånn ut.
Jeg spør fordi jeg har en liten eiendom nordpå.
400 hektar jord, 50 hester.
300 krøtter.
Jeg har til og med et dusin reinsdyr.
Jeg mangler en som kan drive gården for meg.
Hvis du er interessert, så kom og snakk med meg etter juleferien.
Det gjør jeg gjerne. Takk.
Strålende. Så riktig god jul alle sammen.
- I like måte. - God jul.
Det var utrolig. Kom her.
Jeg har sett ham før et sted.
Å nei, jeg kom på noe. Jeg fikk ikke kjøpt noen julegaver.
- Vi trenger ingen gaver. - Familien er det viktigste.
- Hva var det du sa? - Jeg vet ikke hva som gikk av meg.
Kom her, tullejenta. Danny, kan du ikke reparere julenissen?
Ja, han står og dingler.
Du store. Hva har skjedd her?
Det er en ransakningsordre fra McLoosh.
- Fra Canadas politi. - Det er ikke til å tro.
Hvis vi skal se positivt på det, så har de pakket ut for oss.
- Skal vi begynne å rydde opp? - Ikke nå. Jeg er dødssliten.
Vi gjør det i morgen. Vi kjøper pizza og ser en film.
- En familiepizza med ekstra ost? - Pepperoni og sjampinjong.
Og canadisk bacon.
Du store min.
- God morgen, kjære. - Judy! Du rakk det.
Jeg er så glad for det.
Mamma! Jeg visste du kom hjem til jul.
Jeg bare visste det!
- Du rakk det. - Mamma, er du her?
- Jeg vil jo se dere åpne gavene. - Jeg må si at...
Jeg vet det. Jeg forstår ikke -
- hvordan du fikk orden på huset så fort.
Treet. Gavene.
- Det er bare så vakkert. - Er det?
Jeg er så stolt av dere. Det er fantastisk.
Dere må ha strevd hele natta.
- Nei, egentlig ikke. - Det var ikke noe.
- Eller hva, far? - Helt enig.
Nå skal jeg gjøre min del. Jeg skal lage nydelig julemiddag.
- Du har vel husket kalkunen? - Kalkunen? Du vet kalkunen...
Så lekkert, Wayne!
Selvfølgelig har jeg kjøpt kalkun. Det er jo jul.
Se på det!
Kjære Mary. Takk for melk og småkaker.
Jeg hadde spist dem, hvis jeg ikke var på slankekur.
Jeg er glad for at alt ordnet seg.
Men det visste du jo det ville. Ikke sant?
Takk for at du tror på meg, Mary.
Jeg tror vi også har fått overbevist Danny og Brian.
- Se på alle de gavene. - Tror du ikke?
- Oi. - Dobbelt-oi.
Jeg håper det blir deres beste jul.
Din venn, julenissen.
PS. Gå bort til vinduet i stua.
Og husk at jeg alltid er I nærheten.
Tekst: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2008
Synk til aXXo: dsigurd