Ето го! Супермен!
Може ли да те питаме нещо? - За нашия канал.
В такъв случай... - Колко души си спасил?
Няма значение. Логото наистина ли означава "надежда"?
Но изглежда като "S".
Да, това е значението му. Извито е като река.
Идва и си отива. Моят...
Един познат казваше, че надеждата е като ключ.
Лесно се губи, но винаги се оказва наблизо.
Бил ли си се с хипопотам? - Не питай такива неща.
Ама те са най-страшни.
Какво е най-хубавото на планетата Земя?
СУПЕРМЕН Е МЪРТЪВ
Какво правиш? Чакай, чакай.
Моля те, човече, моля те.
Какво искаш от мен? - Страх. Подушват го.
Какво, по дяволите?
Какво беше това? - Разузнавач.
От космоса? Като извънземна армия?
Алфред, виждаш ли това? - Да. Съвпада с другите.
Както и в записките на Лутър.
Приготви самолета. Заминаваме тази вечер.
Добре, време е.
Знаят, че е мъртъв, нали? Супермен.
Няма го. Какво ще стане с нас?
ЛИГАТА НА СПРАВЕДЛИВОСТТА
Бен Афлек
Хенри Кавил
Ейми Адамс
Гал Гадот
Езра Милър
Джейсън Момоа
Рей Фишър
Джеръми Айрънс
Даян Лейн
Кони Нилсен
Джей Кей Симънс
Кийрън Хайндс
Музика Дани Елфман
ПРОДАВА СЕ СОБСТВЕНОСТ НА БАНКАТА
Завърнаха се на планетата си? Мистериозно изчезване на герои.
Опитах се.
Режисьор Зак Снайдър
Превод и субтитри: Данаил Добрев Translator's Heaven 2017(Copyright)
Хвърлете оръжията!
Извинете ме.
Всички с лице към стената и пазете тишина!
Кои сте вие? Ласото на Хестия те принуждава да кажеш истината.
Кои сте вие? - Малка терористична група.
Знаем, че грехът доведе... - Защо са ви заложници?
Закъсня, преброяването започна.
След минути, на четири пресечки от тук...
Пред очите на света.
Тишина! - Това е надеждата на света.
Да унищожим съвременния свят, да се върнем към мрачните години
и сигурността на Божия страх.
Мислех да приключим по-бързо, но... - Не, недей!
Не мога да повярвам. Какво си ти?
Вярваща.
Моля ви за помощ.
Вярвам, че тук идва странник от морето.
Появява се зимата, когато хората са гладни. Носи им риба.
Идва с прилива, който беше снощи.
На пристанището има айсберги. Кораб не е идвал от 4 месеца.
Този странник не се появява с кораб.
Идват врагове от доста далеч.
Нуждая се от воини. Създавам съюз, с който да се защитим.
Ще ви дам 25 хиляди, за да говоря с този човек.
Нещо ми подсказва, че така или иначе ще ми ги даде.
Кажи ми какви са тези 3 кутии и ще ти дам 30.
Върви си. - Ще ме насочиш ли към Атлантида?
Артър Къри.
Познат като пазителя на океаните. Аквамен.
Чух, че говориш с рибите.
Да видим дали съм те разбрал. Обличаш се като прилеп?
Вършеше работа за 20 години в Готъм. - Тази дупка.
Ще си нужен. - Не разчитай на това, Батман.
Защо? - Не искам да се месиш в живота ми.
От Атлантида ми нареждат, сега ти ми нареждаш.
Искам да ме оставите. - Затова ли помагаш на тези хора?
Защото искаш спокойствие? - Никой друг не им помага.
Трябва да сме заедно, ако искаш да ги защитиш.
Най-силен е единакът. Чувал ли си го?
Не е същото, а точно обратното.
Това не значи, че греша.
Чувал ли си за Супермен? Умря, докато се бихме заедно.
Това имах предвид.
Какви са трите кутии? - Древна история.
Човечеството унищожава полярните шапки,
както и екосистемата. Нещо такова?
Нямам против океаните да се надигнат. - Ами ако заврат?
Облечен като прилеп. Ти си луд, Брус Уейн.
Това не значи, че греша.
Няма шанс да се свържем с този Аквамен?
Сложих му проследяващо устройство на сакото, но той го хвърли.
Ако дори е било негово.
Квадратите от записките на Лутър, може да са вид контейнери.
Пълни с какво? - Не знам. Пари,
сила, нещо, за което да избухне война.
Имахме късмет с един човек от списъка.
Бари Алън от Сентрал Сити.
Труден е за проследяване. Няма постоянен адрес, мести се често.
Крие се. - Но посещава баща си в затвора.
За убийството на майка му.
Твърди, че баща му е невинен, но бил 9 годишен, и не му обърнали внимание.
Имаме ли връзки в затвора? - Да, ще намерим адреса.
Ами Даяна? - Имате номера й.
Можеше да й се обадиш.
Трябваше да отида до Париж, с бележка в ръка.
"Ще влезеш ли в отбора на Брус? Отбележи с да или не."
Интересуват ме само уменията й.
Разбира се. - Може ли?
Имахме затрудняване с лицевото разпознаване,
но имаме съвпадение. Виктор Стоун.
Умно момче, футболист в университета на Готъм и починал.
Приказки и истории за духове.
Липсват ми дните, когато проблемите ни бяха експлодиращи пингвини.
Лесен живот.
Не разбирам този свят. - Не е нужно да го разбирам.
Просто трябва да го спася.
Идвам да посетя Хенри Алън. - Подпиши.
Ще побързаш ли, бе?
Проблем ли имаш? - Не, няма проблем.
Дано.
Знаеш накъде.
Предписани ли са, или просто се правиш на умник?
Ограничаваш се. Въртиш се в кръг. Постоянно си сменяш работата.
Как ти стига времето? - Справям се.
И то да платиш за диплома по наказателно право.
Не искам да говорим за това. Разследването беше пародия.
Дай ми ръка.
Чуй ме, Бари, защото съм сериозен.
Искам да се откажеш.
Искам да спреш да ме посещаваш.
Аз съм бреме в живота ти.
Повече да не си ми го казал. Моля те.
Можеш да бъдеш, какъвто поискаш. Ти си умно момче.
Най-добрият.
Не мога да стоя тук и да гледам как обикаляш града,
заради един стар глупак, който няма да мръдне от тук.
Не е вярно. - Време е.
Искам да помислиш за бъдещето си.
Отворете вратата.
Лабораторията е твоя, Хауърд. - 23:30. Рано за теб, Сайлъс.
Да, рано.
Така и не успях да кажа,
че съжалявам за случилото се. Виктор беше чудесно дете.
Благодаря.
Виктор.
Виктор, не си затворник.
Може да имаш живот. Повече от...
Ако само мислиш... - Обработвам. Имам достъп до всичко.
Но не мога да го сглобя. - Все още.
Но ако работим с преобразуващия двигател...
За да сториш това на някой друг.
Не, кутията остава скрита.
Ако видиш какво научаваме от космическия кораб,
мисля, че двигателят може да убедени енергията...
Някой знае ли? - Какво?
В лабораторията някой знае ли, че съм жив?
Не мисля, че са готови... - За кое? Да видят чудовището.
Не си чудовище.
Защо реши, че говоря за себе си?
Това, което сторих...
Изгубих майка ти в този инцидент. Щях да...
Нямаше да понеса да загубя сина си. - Но го направи.
Имам език в главата си, който не говоря.
И не е дигитален, а извънземен.
Всеки ден се събуждам различен.
Модифициран. - Как...
Снощи не го можех. Откакто дойдоха криптонинци,
хората очакват следващото извънземно нашествие.
Чудя се дали и аз няма да съм в него.
Някаква промяна днес? - Не, кралице.
Кутията Майка се събуди, но нищо не се е случило.
Тя спеше хиляди години от първата ера.
Защо се е пробудила?
Амазонки, пригответе се!
Степенулф.
Майко, хилядолетие в изгнание, търсейки.
И най-накрая ме повика у дома.
Няма да ти хареса посрещането. - О, напротив.
Събери войската. - Трябва да запечатаме пещерата.
Върви!
Да, бягайте!
Запечатайте изхода.
Не спирайте.
Взех го. Давай!
Благородна кралице, защо продължаваш да се биеш?
След Съюза, ще се присъединиш към войската ми
и ще осъзнаеш правдата на властта.
Ще ме обикнеш.
Всички ще ме обикнете.
Трябва да запалим древният огън. - Той не е горял от 5 хиляди години.
Хората няма да разберат значението му.
Хората няма,
но тя ще разбере.
Чуй ме, Даяна.
Какво прави през уикенда, Даяна? - Аз?
Нищо вълнуващо.
Винаги това казваш. - Ами не съм интересна.
Така наречения храм на Амазонките, гори с ужасна сила зад мен,
учудвайки всички от местни до правителствените власти.
Огънят се вижда от километри. - Нашествие.
От местните новини, жена твърди,
че мъжът й е отвлечен от извънземни.
Моят Хауърд е добър човек. Глава на семейството.
И тези извънземни ще го измъчват?
Само да ми дойдат и ще им завра... в извънземния...
Намерих си местенце. Точно до закусвалнята.
Устройва ме. - Да беше казала нещо.
О, не, изостанах с плащането.
А банките са като лешояди, скачат веднага, ако пропуснеш и ден.
А и къщата беше голяма за мен. Ходех от стая в стая като призрак.
Можех да говоря с някого...
Имаш си твои грижи. Не ти е нужна свекърва.
Не че успях да ти стана. - Лейн, кой е източникът ти?
Университетският активист. - Той си е мой източник.
Разстроих се от историята с отвличането.
Има протест на студенти... Мисля, че е политическо.
Кой е източникът ти? - Ще я питам дали ще говори с теб.
Значи е момиче.
Не е момиче.
Ти трябва да работиш над тази статия.
Не съм готова.
Достатъчно ми е да пиша за котенца.
Засега.
Трудно ми беше да се върна тук.
Аз едва слушам новините. Има толкова много горчивина.
Мисля, че е заради изчезването му.
Но това си мисли всяка майка.
Не е като да няма други събития.
Кларк ми обеща, че ще спечелиш нова награда.
Така ли? - Да.
Каза, че си най-яростната жена, която е срещал.
Ненаситна. - Да.
Каза, че можеш да надушиш история, по-далеч, отколкото чува той.
Статиите имат смисъл за мен.
Те са повече от пъзел, те са истина.
Става въпрос за движението на света.
Докато съществува.
Виктор Стоун, починал.
Това ще подлуди извънземните.
Ще измисля нещо за костюма. Няма да стане бързо.
Стига да ми помогне.
Платих милиони, за да подсигуря сградата.
Да, изглежда скъпичко.
Здрасти.
Нова играчка? - Прототипна носилка.
Познавах мъж, който би го пилотирал. - Ще бъдем повече от пилоти.
Мисля, че предстои нападение. - Не предстои, Брус, то е тук.
Наричат го Степенулф. Краят на световете.
Живее, за да завладява.
Милиони са загивали от острието му. И се превръщат в негови парадемони.
Нощни същества, хранещи се със страх.
Срещнах един. Не се разбрахме. - Тук в Готъм?
Те са навсякъде. Търсят някакви кутии?
Кутиите Майки. - Кутии Майки?
Взел е тази, която се пази от твоя народ, остават още две.
Впечатлена съм. - Недей. Не знам какво има в тях.
Оръжие? Сила? - Не съдържат сила.
Те са сила.
Носени от планета на планета.
Кутиите Майки образуват Съюз.
Апокалиптична сила, която не само унищожава светове,
но ги превръща в първичен ад, копие на родното място на Степенулф.
Щяхме да загинем, но основахме свой съюз.
Амазонки, Атлантиди, всички човешки племена се биха заедно.
Легендарни воини.
Съюзници от други светове.
Дори самите Богове, всички се биха като едно цяло.
Много загинаха, за да прогонят Степенулф.
Някои казват, че откачил от падението си.
Заклел се, че съюзът ще се разпадне.
Мрак ще покрие земята.
И тогава ще се завърне.
Оставени, кутиите Майки били твърде опасни да бъдат заедно.
Едната била поверена на Амазонките. Втората на Атлантидите.
И двете пазени на най-сигурните места.
Кутията на хората била заровена на тайно място,
за да не може никое племе да се изкуши да използва силата й.
Каква хармония от такъв ужас. Наистина е бил век на герои.
Нещо ми подсказва, че няма да съберем групата.
Атлантидите са под водите, а Амазонките на остров,
който не могат да напуснат. - Не бих разчитал на хората.
Мислим, че апокалипсиса има бутон за закъснение.
Колко време... - Дни. Най-много.
Степенулф направи грешка като ни атакува.
Преди искаше земята да му се преклони, преди да я унищожи.
Сега просто търси кутиите. - Имам локация на един от отбора.
Бари Алън. - Ами онзи Виктор Стоун?
Мислех ти да го вербуваш.
Молим хора, които не познаваме да рискуват живота си.
Такава е ситуацията.
Бари Алън. Брус Уейн.
Казваш го сякаш обяснява защо има непознат вкъщи,
който стои във втория ми любим стол.
Разкажи ми за това.
Това е човек, който прилича на мен, но не съм аз.
Много хубаво еврейско момче.
Някой, който краде часовници или работи на жп линии.
Знам, че имаш умения, но не знам какви.
Те включват цигулка, уеб дизайн, жестомимичен език,
езика на горилите. - Кварцов копринен материал.
Устойчив на триене и топлина. - Да, обичам да карам кънки.
Такъв материал се използва в космоса против изгаряне.
Имам доста състезателен дух.
Когото и да търсиш не е...
Ти си Батман? - Значи си бърз?
Това е много просто определение. - Събирам екип, хора с умения.
Вярвам, че има врагове... - Спри, навит съм.
Така ли? - Да, имам нужда от приятели.
Хората са сложни, трудно е да ги разбереш,
следват определен ритъм, който не...
Като бранч. Какво е бранч?
Висиш на опашка с часове, вместо просто да обядваш.
Не знам...
Хората са малко бавни.
Ще гледам да не изоставам. - Може ли да го запазя?
Като леговище на друга реалност, която манипулира времето.
Наричам го скоростна сила. Изгарям безброй калории,
затова съм като черна дупка за закуските. Аз съм дупка за храна.
Колко хора сме в тоя екип? - Трима с теб.
Трима срещу? - Ще ти кажа в самолета.
Самолет? Какви са твоите суперсили?
Богат съм.
Програмата винаги става нестабилна с този запис.
Даяна Принс.
Защо Брус Уейн ме търси?
Знаеш ли кои сме?
Знам и другата ви самоличност.
Ти ли си Виктор Стоун?
Преди бях.
Трябва да говоря с теб. - В момента говориш.
Не, лице в лице. Аз съм старомодна. - Защо да ти вярвам?
Ако исках да те нападна, щях да го направя на езерото.
Изглежда имате среща, г-це Принс.
Тук скоро никой не е имал.
Лице в лице. Направих разследване.
Това, което търсите, е в мъртвата зона.
Ако се появи на камера,
ще ви уведомя. - Не е достатъчно.
Не е достатъчно? - За теб.
Не те познавам и не знам как си получил тези дарби.
Дарби? - Никой не може това, което ти.
Ако това е дар, защо трябва да плащам за него?
Нужен си ни, Виктор.
И може би ние сме ти нужни. - Предпочитам да съм сам.
И аз го повтарям от доста време.
Загубих човек, когото обичах.
Изолирах се от всички.
Но трябваше да се науча, да отворя себе си отново.
Истината е, че все още се опитвам.
И щом се съгласи да се срещнем,
значи и ти се опитваш.
Повярвай ми, Виктор.
Тревога!
Нещо дойде от небето.
Моля ви, помогнете ми!
Уиски и едно за този приятел.
Дойде от небето. Чух оръдие.
Морска болест. - Слезе...
Чудовище от небето.
Потопи лодката ми.
Чудовище.
Той черпи.
Добре те цапардосаха. Добре ли си?
Най-после, първородният син на обичаната кралица Атлантида.
Почакай.
Моля те.
Познавах я.
За разлика от мен. - Когато родителите ми воюваха,
тя ме приюти. - Каква светица.
Как смееш да говориш така за нея? - Кралицата ви ме изостави
на прага на баща ми. - Майка ти те остави, за да те спаси.
Не знаеш колко много я нарани това. Какво й струваше.
Но вече не си беззащитно дете.
Би било нейна отговорност да последва това чудовище и да го спре.
Сега е твоя отговорност.
Ще имам нужда от едно нещо.
Остави го. - Няма да го оправиш.
Разбирам, Майко. Разбирам защо си чакала да ме призовеш.
Смъртта на криптонеца е хвърлил този свят в ужас.
Амазонки, Атлантиди, всички ще паднат сами.
Знам, Майко, чакаше прекалено дълго за Съюза.
Знам, но ще го получиш.
Моето изгнание ще свърши.
Ще заема мястото си до новите богове.
Намерете последния. Силата му ще прочисти този свят.
За Съюза.
За Дарксайд.
О, Виктор.
Задник!
8 отвличания, 6 в Метрополис, 2 тук. Всички са работници в СТАР.
Нападнати от летящ вампир. Заподозреният е огромен прилеп
с големи зъби. - Единият свидетел е дете.
Не каза нищо, но нарисува това. Изглежда на...
Знам на кого. Стига. Ще пази града 20 години
и изведнъж ще отвлече 8 души?
Ще говоря с него тази вечер.
Светът откачи, Джим. Може и той да се е побъркал.
Намери ли Киборга? - Говорихме.
Дай му време. Ти сигурно си Бари. Аз съм Даяна.
Здрасти, Бари, аз съм Даяна. Не беше правилно.
Значи това сме? - Да.
Яко. Батсигналът... твоят...
Съжалявам. Сигналът ти, значи трябва да вървим.
Да, това значи. - Супер яко.
Колко сте? - Недостатъчно.
8 души са отвлечени от лаборатория СТАР.
Това е основният заподозрян.
Парадемони. - Добре.
Демоните търсят последната кутия.
Отвличат хора, за да разберат какво знаят.
Значи 8-те души може да са живи. - 9-те.
Отвлекли са и директора на лаборатория СТАР.
Дойде.
Трябва да имат гнездо наблизо.
Всичките отвличания в Готъм и Метрополис нямат връзка.
Графиката на картата не отговаря. - По земя.
Всичко води към Бракстън, островът между двата града.
Пристанище Готъм. Там има тунелен проект изоставен през '29 година.
Мислите ли, че...
Те просто изчезнаха.
Много невъзпитано.
Къде сме, Алфред? - Остров Бракстън.
Трябва да сте точно под вентилационната кула.
В ляво трябва да има стълби,
които ще ви осигурят достъп до машинното отделение.
Дефинирай "достъп". - Един по един. Мостът може да не...
Издържи.
Кажи ми истината. - Моля ви, пуснете ни.
Имам семейство. - Грешен отговор.
Човеци, миризмата на страха ви, кара воините ми да огладнеят.
Може би трябва да ги нахраня.
Бил си близо до кутията Майка. Усещам миризмата й.
Моля ви, имаме семейства. - Защо повтаряте едно и също?
Добре, виж какво.
Имам непоносим страх от буболечки, оръжия и ужасно високи хора.
Не мога да се справя.
Яко е, че сте готови да се биете, но аз никога не съм го правил.
Просто бутам хората и бягам.
Спаси един. - Какво?
Спаси един човек.
Кой по-точно? - Не говори, не се бий,
влез и спаси един човек. - И после?
Ще разбереш.
Добре.
Безполезен!
Ти.
Къде е кутията Майка? - Ще умра, преди да ти кажа.
Най-после един, който не хленчи.
Но ще крещиш.
Татко. - Виктор.
Ти си роден от нея.
Създание на хаоса.
Не и според мен. - Дай си време.
Амазонка.
Добре... Спаси един, спаси един.
Тази е моя.
Надценяваш се. - Дете,
брадвата ми още лепне от кръвта на сестрите ти.
Алфред, трябва ми Нощна сянка. - Мислех, че няма да кажеш.
На път е. Включено е дистанционно управление.
Добре ли си? - В края на коридора има стълби.
Преобразуващият двигател е кутията Майка. Не му го давай.
Спаси хората. - Обещай ми!
Довършете я!
Съжалявам, хора, но не си нося меч.
Боже, наистина е висок.
В теб тече кръвта на старите богове.
Старите богове умряха.
Пазете се.
Благодаря, Алфред, но аз поемам от тук.
Познаваме ли се?
Примитивни същества.
Под какво се намираме?
Пристанище Готъм.
Размърдайте се. - Измъкни го.
Даяна, няма време. - Имам страх и от удавяне.
Разсейвате ме. Майка ми ме вика.
Даяна, хайде!
Хайде!
Преобразуващият двигател.
Той заряза ли ни?
Щети за милиони. Не си загубил форма. Хубаво е да те видя в екип.
Точно като прилеп. Харесва ми.
Може би временно. Какво те накара да размислиш?
Степенулф.
Взе кутията от Атлантида. - Нужна му е само последната.
Ако вече не е в него.
Не е в него.
Трябва да се махаме. - Не, тук сме в безопасност.
Какво ще правим, когато храната ни свърши?
Някой ще ни помогне? - Кой ще помогне на нас?
Като пещера е.
Като пещера на прилеп.
Бари!
Баща ми я нарече преобразуващ двигател.
Открили я през първата световна, но не могли да определят годините й.
Активирала се, когато Супермен умрял.
Станала като коледна елха. Отвели я в лаборатория на СТАР,
където баща ми я определил като енергийна матрица.
Яко. Аз си мислех, че е ядрена бомба.
Кутията Майка унищожава, както и създава.
Тя е кръговратът на живота, само че много по-бърз.
Баща ми реши, че е ключът към безкрайна енергия.
Нова формула, клетъчно обновяване. Но трудно за контролиране.
Използвал я е върху теб.
Случи се инцидент. Трябваше да умра.
Баща ми решил да я използва,
за да възстанови тялото ми с кибернетични подобрения.
Вместо това създал машина, по-силна от приемника.
Прекалено много живот. - Какво ти се върти в главата?
Мускули, координация, основна клетъчна цялост.
Само човек може да приеме толкова много.
Кутията е проектирана да оформя цяла планета.
Е, и? - Ами ако си по-силен от планета?
Клетките ти са латентни, но неспособни да се разпаднат.
Ако се намираш на проводящо поле, подсилено от кутията Майка...
Може да го върне към живот.
Криптонинския кораб има стая, която ще е идеална...
Не! Брус, не. Не знаеш с каква сила си имаш работа.
Дори да има минимален шанс... - Да събудим чудовище?
Както направи Лутър? - Той не е имал това.
Супермен е мъртъв. Всеки би искал да не е.
Не знаем в какво състояние е той. Не можем да го върнем.
Но това е наука извън представите ни. Науката създава нови неща.
Подобрява живота. - Или да го прекратява.
Технологията е като всичко друго, без причина, без сърце, ни унищожава.
Рискуваш животи. Техните и безброй други.
Нямаме време за този разговор. Има ли риск - да, но е необходим.
Заради вината ти ли?
Брус, бях там, не ти уби Супермен.
Трябва да продължиш напред. - Стийв Тревър ли ти го каза?
Супермен даваше надежда на света.
Ти защо не го правиш?
Ти си вдъхновение, Даяна. Не просто спасяваш хора.
Караш ги да видят по-добрата си страна.
И все пак никога не бях чувал за теб,
докато Лутър не открадна снимката на мъртвия ти приятел.
Беше се скрила за цял век,
така че не ми казвай, че трябва да продължа напред.
Нали знаеш, че ако те убие, ще я покрием.
Не сме достатъчно. Всеки от нас има вътрешни проблеми,
но Степенулф не му пука за етиката. Той иска да унищожи този свят.
И ще го спрем, като използваме силата му срещу него.
Съгласен съм.
Не ми харесва идеята за реинтеграция с кутията Майката,
но направих изчисления, докато се държа като идиот
и има шанс да го върнем. - Но ще го върнем и ще сме щастливи,
а не като в Гробище за домашни любимци?
Губиш нещо, когато умреш. Дори Супермен.
Може би не разсъдъка си, а душата си.
Имам резервен план.
Ако се събуди и види първо теб, ще ти е нужен.
Беше забавно, но не продължи дълго. - Можеше да ме спре, предизвиках я.
Не знам защо я провокираш.
Трябва да усилим сигнала. Да го пуснем чрез Батмобила.
Сменяш темата. - Имам резервен план.
Даяна е права. Ако нещо се обърка, ще извадим тежката артилерия.
Но това не... Това си е тежка артилерия.
Имаш екип. - Супермен ще ги води по-добре.
Силата му... - Не е важна силата,
нито уменията. - Той е повече човек от мен.
Той живя в този свят, влюби се, имаше работа,
въпреки всичката си сила.
Светът се нуждае от Супермен.
А екипът има нужда от Кларк.
А от какво се нуждае Кларк?
Може да е намерил покой.
Ще го преживее.
Мога да го направя по-бързо.
Странно ли е, че го чувствам нередно? - Да.
Нямаш ли усещането, че вършим нещо ужасяващо и зловещо?
Не особено. - Защо...
Видях Степенулф отблизо. Историята, която ни разказа Даяна, вярвам й.
Трябва да го спрем. - Такъв е планът.
Такъв е планът.
Добре, не сме готови за такива неща.
Значи си ударен от светкавица? - Да, това е кратката версия.
А ти? - Експлозия.
Събудих се в лабораторията. - Родени сме от инциденти.
Да, такива сме.
Ей, не...
Приближаваме Криптонинския кораб, до 30 секунди сме там.
Тук съм заради него.
Кълна се, никога... - Спести си го.
Добре. - Добре.
Това е невероятно. - Откачено е.
Сега ли ви се стори откачено?
Дано знаете какво правите.
Лутър е съсипал веригата, когато е събудил чудовището.
Няма достатъчно заряд да активираме кутията.
Може и да успея да го направя. Ако имам достатъчно разстояние,
мога да генерирам енергия, за да активирам кутията,
ако все още искаме това. - Трябва да опитаме.
Това трябва да е краят, така че съм на позиция.
Кутията Майка е готова. Трябва да я активираш, щом докосне водата.
Пет. - Даяна е права, това е лоша идея.
Четири.
Три.
Две.
Едно.
Той се завърна.
Не е добре.
Той ни сканира. - Какво?
Артър, адреналинът ти е висок.
Защото не е добре. - Да се поклоним ли?
Или да си покажем коремите?
Виктор... - Виктор, спри.
Какво правиш? - Виктор.
Защитната ми система По-силна е от интерфейса,
не мога да я контролирам. - Не, задръж я.
Кал-Ел, недей!
Объркан е, не знае кой е. - Гробище за домашни любимци.
Артър, трябва да го задържим.
Оставете на мен.
Кал-Ел, последния син на Криптон.
Спомни си кой си.
Кажи ми кой...
Кларк...
Познавам те.
Не ме карай да го правя.
Алфред, трябва ми тежката артилерия.
Ти го направи. - Трябваше.
Не ми позволи да живея.
Не ми позволи да умра.
Светът се нуждае от теб.
Но не се нуждае от теб.
Кажи ми
кървиш ли?
Кларк.
Моля те.
Моля те, просто го остави.
Да вървим.
Нещо определено кърви.
Кутията Майка.
Взе последната.
Доведе ни тук.
Помниш.
Това е домът ми.
Миришеш хубаво.
А преди не?
Не прави така. - Наритаха ни задниците,
а Степенулф взе последната кутия. - Ще ги открием.
Ако кутиите са близо една до друга, ще се образува някакъв вид енергия.
Той ще ги държи изолирани. Без интернет или сателитен обхват.
Това стеснява кръга. - Не достатъчно.
Не можеш да ги намериш или не искаш?
Добър начин да се отървеш от Супермен.
Не го правя нарочно. - Защото не можеш да се контролираш.
Подходящо време ли е да поговорим за кръвната ми захар?
Много съм гладен.
Виктор, можеш да откриеш кутиите, делиш тяхната енергия.
Знам, че е плашещо, но ако потънеш,
обещавам, че ще те измъкнем.
Дръжте малката русалка далеч от мен.
Бари, намери Алфред.
След това мини онлайн. Всеки да проверява другия.
Чуй, чудех се дали ще можеш...
Нали знаеш, да се потопиш...
Сещаш се... Говориш ли с рибите?
Водата говори. - Разбира се.
Ако се появи странно течение, то ще ни покаже пътя.
Добре.
Почакай. Остави на мен.
Извадено е.
Кларк споделя твоето мнение. - Можеше да те убие.
Готов бях да рискувам.
Затова ли доведе Лоис Лейн? - Спомних си какво каза за сърцето.
Обзалагам се, че си мислеше, че не те слушах.
Благодаря.
Не можеш да правиш това вечно. - Едва сега успявам.
Степенулф. Това е задачата.
Това е моята задача.
И не я вършех, реагирах, вместо да водя.
Това, което каза за Стийв... - Не ми влиза в работата, извинявай.
Предизвика ме да поведа екипа.
Но водачите убиват хора.
Ще се боря винаги, когато има нужда.
Но да водя, да изляза и да кажа на хората...
"Това ще струва живота ви".
Когато вината е твоя...
Всички се превръщат в Стийв Тревър.
Ако преживеем тази нощ, можеш да се покриеш завинаги.
Облечена като прилеп, няма да те съдя.
Ако преживеем вечерта.
Добре ли си?
Доведе ни тук, но не си влязъл в къщата.
Знам.
Току-що излязох от ковчег.
Какво е чувството?
Да се върнеш?
Сърбеше.
Честно казано е странно по много начини.
Но най-вече... - Не бях силна.
Не бях.
Щеше да си много разочарован от мен. Не бях Лоис Лейн, отдадения репортер.
Просто... - Всичко е наред.
Аз съм идиотът, който си тръгна. Но сега съм тук.
И ще оправя нещата.
Обадила си се на мама.
Разбира се. - Благодаря ти.
Надявах се да ти отнеме повече време да се възстановиш.
Защо?
Защото сега трябва да те отпратя.
Брус. - Нуждае се от теб.
Светът е в опасност. Много е напрегнат.
Да, мисля, че съм му длъжник.
Да.
И без да умираш.
После получавам права над историята. - Да, госпожо.
Наистина ли си ти? - Аз съм, мамо.
Най-после.
Слава на Съюза!
Три като едно.
Слава на Майката на ужасите.
Степенулф там ли е?
Извинете. Странно. В северна Русия е.
Атомната електроцентрала. Имаше бедствие преди 30 год.
Имало е опити за преселване, но изглежда доста зле.
Кой избира това място за дом?
Хора, които са отритнати от всякъде.
Земята се променя. Първо ще ударят там.
Колко време имаме? - Няколко часа.
Транспортът не лети толкова бързо. - С мен ще полети.
Съюзът събира трите кутии в идеална синхронизация.
Мощта се увеличава и не може да бъде спряна.
Но ако причиня закъснение между кутиите, дори за наносекунда,
енергията ще ескалира, образувайки цикъл.
Те се хранят една от друга. - И просто ще ги разделим?
Без никакво усилие? - Разделянето също е риск.
Аз ще съм там. Но вие трябва да се прикриете.
С теб сме докрай. - Всички ще умрем много по-рано.
Знаете ли? Дори не ми пука. Това е велик край.
Но трябва да спрем Степенулф. Супермен не се появи.
Ти нямаш сили, не се обиждай.
Този може да работи за врага, няма как да знаем.
Ти само се препъваш.
А ти си прекрасна, безстрашна и силна.
Знам, че сме воювали, но е било отдавна.
Знаете ли? Не ми се умира.
Млад съм, искам да направя много неща.
Чувствам, че не съм живял пълноценно във водата или на сушата.
Бях сам цял живот. Искам да съм част от нещо велико, като това.
Може би ме е страх, защото... Трябва...
Мисля, че това беше красива реч.
Само дума и ще срещнеш всяка пираня, която познавам.
Не чух нищо след "всички ще умрем".
Нека дойдат.
Ще сваля кулата и ще се отърва от този щит.
Вие се погрижете за Степенулф. Не ме чакайте. Свършете си работата.
Алфред, готово ли е живото предаване? - Пускам любимите ти хитове.
Последвайте ме, проклети насекоми.
Идват.
Всички идват.
Това не го обмислихме.
Прочисти пътя ни.
Няма да издържи и 3 минути. - Тогава да ги използваме.
Всички след мен.
Отиват си.
Тате. - Бързо, бягайте!
Критична повреда.
Копеле.
Дръж се!
Това не е планът. - Не, господарю Уейн.
Това е отборна работа.
Обвинявай дамата, щяхме да те оставим, но тя не ни попита.
Уникалният ти план е да умреш? Наистина си откачен.
Не аз си нося вилица.
Купонът не е свършил. - Мой човек си.
Това ли прави един завоевател? Крие се от битки?
О, не.
Всички сте мои.
Благодаря за превоза. - Пак заповядай. Ще се справиш ли?
Тези ще продължат да прииждат. - Аз ще се погрижа за тях.
Да го направим.
Да! Ужасно е!
Благодаря!
Твърде много е.
Сега разбираш ли?
Каквото и да е това, се разпространява на километри.
Сателитите показват, че цивилни се движат на изток.
Няма да успеят. - Бари.
Трябва да се поразходиш.
Дано изток е на тук.
Не си достоен да докосваш Майката.
Тя е сила. А силата е единственият закон.
Твърде слаби сте да разберете истината.
Ами...
Аз вярвам в истината.
Но съм и голям фен на справедливостта.
Добре.
Криптонец.
С какво да помогна? - Печелим време,
за да спрем тези кутии да унищожат света.
Надяваме се. - Не ме върна, защото ме харесваш.
Не че не те.
Цивилни. - Бари е тръгнал...
Прекалено са много.
Изток определено е на тук.
Охлюв. - Така ли било?
Аз ще поема тези от дясно.
Всичко е наред. Дръж се.
Достоевски.
Този още ли ви тормози?
Супермен! Трябва да ги разделим.
След няколко секунди, ще видиш отвор.
Може ли да избухне? - Доста.
Но мисля, че ще го понесем. - Добре.
Защото ми харесва да съм жив.
На мен също.
Кларк.
Връщам си думите. Искам да умра.
Болят ме пръстите на краката. Дори не разбирам как това е възможно.
Деца. Работя с деца.
Видяхте ли какво се случи навън?
Аз съм краят на световете!
Кои сте вие да ми се противопоставяте?
Този свят е мой!
Не! Невъзможно.
Подушвате ли?
Страх.
Не, оставете ме!
Махнете се от мен. Заповядвам ви!
Не!
Ще ви избия всички!
Победа!
Радвам се, че не го пропуснах.
Аз също. - Да.
Вече е щастлива.
Благодаря ти, Брус. За всичко, което направи.
Направих грешка, това е всичко.
Как откупи къщата от банката? - Купих банката.
Цялата банка? - Това ми е някакъв рефлекс.
Какво? - Това е най-лошата работа,
която можеш да получиш в криминална лаборатория, но е начало.
Един приятел ме препоръча. - Това истинска работа ли е?
Да.
Виж се.
Мрак. Истинският мрак, не е отсъствието на светлина.
А убеждението, че светлината няма да се завърне.
Трябва да е 150 квадрата. - Вероятно.
Голяма кръгла маса. И шест стола. Ето там.
И място за още.
Но светлината винаги се завръща.
Да ни покаже това, което ни е известно.
Дом, семейство.
И съвсем нови неща. Или отдавна забравени.
Показва ни нови възможности и ни насърчава да ги следваме.
Джери Менаско е главатарят. Той организира удара в Билбао.
В Белгия. - Да, в Белгия.
Този път светлината освети героите.
Излязоха от сянката, за да ни покажат, че няма да сме сами.
Тъмнината беше дълбока, поглъщайки всяка надежда.
Но тези герои ще са тук,
за да ни напомнят, че има надежда.
Че можете да я видите.
Само трябва да я потърсите.
Горе в небето.
Превод и субтитри: Данаил Добрев Translator's Heaven 2017(Copyright)
Много оценявам това, което правиш. - И аз съм любопитен, Бари.
Не е състезание. Е, състезание е,
но не за да се фукаме.
Но ако те победя, напускаш екипа.
Ако спечеля, Брус каза, че ще заведеш всички ни на бранч.
Ето това е предателство. Заболя ме.
Добре, но ако аз спечеля, ще кажа на всички.
Накъде? - Никога не съм виждал океана.
Който е натам, заради слънцето и...