Ajutați-mă! Să mă ajute cineva!
Să mă ajute cineva!
Ajutați-mă!
RUINELE
Am câștigat!
Uită-te și plângi.
În sfârșit!
- Bine. - Ești gata?
- Război. - Război?
Nu jucăm "război". Ce, ăla-i joc?
- Ba jucăm. Hai. - E un joc al șansei, Stace.
Câștigătorul alege jocul, Jeff. Sunt regulile tale.
Mulțumesc, Amy.
Bine. Război.
Bine. Cine vrea să-i treacă mahmureala?
Seńorita Margarita.
- Vreau și eu. - Sigur că vrei.
- Hai, Jeff. - Nu vreau să mai văd băutură.
Aseară ziceai altceva.
Serios, d-le Salvamar Despuiat. Ce-a fost chestia aia?
Nu știu despre ce vorbiți.
Unu, doi, trei, patru, declar război.
Te-ai ars.
- Cum adică? - Ești roșie.
- Sunt îmbujorată. Mi-e cald. - Nu ești îmbujorată.
- Am câștigat. - Bine.
- Știam c-o să câștigi. - Da?
- Bine. - Sigur că da.
- La naiba! - Ce?
Mi-am pierdut cercelul.
De ce nu cauți sub prosopul de colo?
E sub scaunul tău?
- Caută sub prosop. - Nu e.
- Sub prosopul vostru. - De ce ar fi sub prosopul nostru?
- Nu știu, cred că... - Ai stat tu sub el?
- O să-l găsim, dragă. - E cercelul meu preferat.
Probabil că e în piscină.
Am găsit ăsta. Cred că e al tău.
Da?
- Mulțumesc mult. - Mulțumesc.
Pentru puțin.
Vrei să bei ceva?
Da, sigur. Mulțumesc.
Are gheață.
Nu-i nimic.
E amestecată.
- Adică are gheață, Eric. - Mulțumesc.
- De unde ești? - Din München.
Stace, e doar gheață.
Ba nu. Rețeaua de apă de aici e contaminată cu fecale umane.
Înțelegi? Băuturile voastre sunt amestecate cu hepatită B.
De unde vă cunoașteți?
Ele sunt prietene, iar noi suntem prietenii lor.
Ce tare!
Și tu? Ești aici singur?
Nu, cu fratele meu, dar a plecat cu o fată.
A plecat de aici sau din Mexic?
Nu. Fata e arheolog. S-a dus cu ea la niște săpături.
- Și ce sapă? - Săpături, adică excavații?
Da, niște ruine, cred. Un templu maya.
Ca alea la care
- n-a vrut nimeni să meargă... - Da, Jeff.
...de când suntem aici.
Se pare că nu există nici în ghidurile turistice.
Numai pentru VIP-uri.
Jeff, asta mi-ar plăcea mie să fac.
- Serios? - Pare interesant.
Dacă vă interesează, eu merg acolo mâine.
Heinrich trebuia să se întoarcă până acum,
dar probabil că se distrează.
Ce părere aveți?
Un templu antic maya neexplorat?
Hai să aflăm câte ceva despre cultura lor înainte de plecare.
Eu vreau să merg.
- Da? - Da.
De când l-am bătut pe Jeff la cărți, nu mai am ce face aici.
Grozav!
Grozav.
- Grozav. - Zi ceva.
Eric?
Vin și eu, dacă mă întorc până la cina la care facem singuri tacos.
Amy?
Trebuie să ne trezim devreme?
Prostule...
Veniți deseară pe plajă, la petrecere?
Da, bine.
Ei ar trebui să vină cu mine mâine,
dar poate că e o greșeală.
Sunt nebuni la cap!
O moștenitoare a unor hoteluri s-a vopsit blondă.
Dar covorul nu se asorta cu draperiile.
Așa că l-a scos.
Ce e? Ce e de râs? Eu nu...
Nu vrei să știi, Mathias.
Dar podeaua de lemn de dedesubt era tocită și murdară.
Așa că a lustruit-o.
Doar că apoi era prea alunecoasă.
Cine dansează cu mine?
Haide!
N-am chef.
Jeff, mai avem doar două zile. Să te văd cum dansezi.
E ca și cum ai cânta la trombon.
Jeff cânta la trombon când era la liceu.
- Jeff? - A luat un premiu.
Mersi că le-ai spus tuturor.
Acum se face doctor.
Și o să ia un premiu și pentru asta.
Mathias!
Uite, grecii!
Bună, ce mai faci?
Amy! Nu!
- Amy, nu! - Amy.
Beau și eu.
O ajut eu.
Amy, trebuie să te culci. Haide.
Nu vreau.
Haide.
Eu mă retrag, băieți.
- Noapte bună. Dă-mi un pupic. - Vino aici.
- Dă-mi un pupic. - Așază-te.
- Pa! - Vezi să ajungă acasă.
- Noapte bună, Jeff. - Bine?
- Ne vedem mâine dimineață. - Bine.
- Da. - Să fii cuminte.
- Prietenul meu, vedetă rock! - Pa, Ame.
- Matteo! - Mathias.
Mathias.
Arată-mi un dans nemțesc. Haide.
Vrei un dans nemțesc?
Adică un vals?
- Haide! - Bine...
Vrei să te târăsc?
Nimeni nu vrea să danseze!
- Vrei să dansez? Nu știu. - E așa de frumos!
Cât pariezi că ea îl sărută?
E speriată, facultatea lui Jeff e la 3.000 de kilometri depărtare.
- Fă o piruetă. - Pe cât pariem?
- N-o să-l pupe. - Frumos.
- E bine, da? - Da, cum ai făcut asta?
Știi ceva?
Sex oral. Pentru câștigător.
Sex oral. Bine.
- Mișcă șoldurile. - Să mișc șoldurile. Așa.
Jeff e un băiat drăguț.
Vino aici. Vreau să-ți spun un secret.
Amy!
- Da! - Amy!
- Ce faci? - Dar tu ce faci?
Dansez eu cu tine, bine?
Greci țicniți.
Nu. Locul unde s-au dus e aici.
Se află doar pe harta asta veche. Nu mai e în ghid.
Ce faci?
Face o copie a hărții de la prietena lui Heinrich, pentru prietenii lui.
Da, prietenii tăi o să aibă nevoie de hartă.
Bine. Lăsați-mă câteva minute.
- Strângem trupele? - Da.
- În jumătate de oră, în hol? - Da.
- Bine. - Da.
Știi ce le fac aici
celor care nu țin pariul?
Autobuzul pleacă în 15 minute.
Le zdrobesc mâinile.
Serios. Iau cozi de mătură
și-i lovesc peste mâini, până le zdrobesc.
E adevărat. E brutal, dar se mai întâmplă.
Ce să-i faci?
- Scularea! - Haide!
Haide, că se supără Jeff dacă-l pierdem.
Teribila mânie a lui Jeff,
urmată de și mai teribilele văicăreli ale lui Amy.
Nu se văicărește prea mult.
Nu, dar cred că se simte cam aiurea acum, nu?
Să nu-i spui nimic.
Nicio vorbă.
- Vino aici. - Haide!
Ar fi păcat să zdrobim mânuțele astea.
Fă-ți duș mai repede.
Vino aici o clipă. Vino.
Ești în Mexic acum, muchacha.
Muchacha?
Nu poți să pierzi un pariu și să scapi așa de ușor.
Cât îți datorez?
O să termin repede.
Bine.
- Te simți bine? - Da.
Mie nu mi se pare.
Mi-ai fost de mare folos, mersi.
Poftim. Haide.
Să mergem.
- Cred că n-ar trebui să merg. - Poftim?
Vă întoarceți deseară. Eu pot dormi până atunci.
Vrei să-ți petreci ultima zi aici, dormind?
O să stau pe aici, mai citesc ceva.
Amy, vino.
Vin oameni din toată lumea să vadă ruinele astea.
Iar astea nici măcar nu-s pe hartă.
Nu te duc într-un loc tipic pentru turiști.
Nu vrei să mai vezi și să mai fotografiezi și altceva,
în afară de plajă și piscină?
Ești deja îmbrăcat. Poți pleca și fără mine.
Hei.
Nu vreau să plec fără tine.
- Bine, să mergem. - Da?
- Bine, să mergem. - Bine.
Gata?
De ce sunteți așa de fericiți?
Ai grijă.
Îmi pare rău.
Grozav.
- Amy, uite un cățel. - Heinrich?
Alo?
- Ce e? - Nu știu.
Acum ce facem?
Luăm un taxi.
- Cât e de departe? - 18 kilometri.
În mile cât este?
Cam 11 mile. Poate puțin mai mult.
După aceea e o cărare pe care mergem 4 kilometri.
2,5 mile.
Nimeni nu a zis că e de mers pe jos.
Amy!
- Stacy! - Vino aici!
Nu văd taxiuri. Asta e o problemă.
Ce?
- Da. - Nu știu ce spui.
Așa.
De ce?
Nu, e bine așa. Există și o oglindă?
Cât ne iei să ne duci aici?
Nu, locul ăsta nu e bun.
Vă duc la piramidă. Muy grande. Toți merg acolo.
Vă duc.
Da.
- Amy, Stace! - Pa, cuțu-cuțu.
Vreau să rămân cu cățelușul.
- Să mergem. - Sunteți gata?
- Avem pălării noi. - Frumos.
- Ăsta e taxiul? - Da. Hai să mergem.
Îmi murdăresc pantalonii.
Jeff, îmi dai niște apă?
Fă-ne o poză.
- Aici e? - Cred că da.
Cum te simți?
- Da. - Bine.
Mă bucur că s-a terminat.
Te simți bine?
- Mi s-au murdărit blugii. - Ai un teléfono?
Mulțumesc.
Pa, cuțu-cuțu.
Stai așa, cum ne mai întoarcem?
Îl sunăm când am terminat.
Cu ce? Aici nu prinde.
Telefonul meu ar trebui să meargă, funcționează în toată lumea.
Alo? Acum mă auzi?
Nu e amuzant deloc, Eric.
Am de mers 30 km în papuci de plajă.
Șaptesprezece.
Totuși era amuzant.
Da, merge.
- Gata. - Dă-mi ochelarii de soare.
Ăsta nu e Jeep-ul fratelui tău?
Ba da.
Nu e de râs.
Ba puțin este.
Mergem. Vii?
Da, hai să mergem. Sunteți gata?
- Da. - Să mergem.
Vrei să te duc în cârcă?
- Nu. - Nu?
A fost odată o fată care s-a îmbătat criță.
Dar s-a trezit din beție foarte repede.
Ce-i asta?
Jocul ăla tâmpit pe care-l jucau și aseară.
Dar mai întâi și-a băgat limba pe gâtul unui tip.
Eric.
Cât mai e?
Traversăm un pârâu, apoi găsim o cărare în stânga.
Dacă ajungem la un sat, înseamnă că am trecut.
Există și un sat?
Da. Un sat maya.
De ce am plecat de la hotel?
Încet!
- Ai pățit ceva? - Nu.
Era să cad.
- Ce duhoare! - Încet.
Tu duhnești.
- După pârâu, cât mai e? - Ce nostim.
Aici arată că e alături.
Eu nu văd nicio cărare.
Îmi dai niște... Mulțumesc.
Mă dor picioarele.
Uitați-vă!
Nu-i speriați.
Nu vreau să-i sperii. Bună!
Par triști.
Hei!
- Vreți să vorbiți cu ei? - Da.
Poate ne conduc ei.
Nu cred că vorbesc spaniola.
Priviți.
Unde se duce?
Asta e. Asta trebuie să fie.
Asta e cărarea?
De ce a fost acoperită?
Nu cred că asta e cărarea cea bună.
- E pe hartă? - Da.
E pe hartă.
Jeff, vezi cât de veche pare harta?
Și a fost acoperită. De ce?
Poate că arheologii nu vor să găsească și alții situl.
Atunci o să se bucure când o să ne vadă.
Poate că au găsit ceva de valoare
și nu vor ca alții să-l fure,
iar pe mayași i-au pus să împiedice lumea să vină.
- Cât e de departe? - Nu e departe.
- E tare ciudat. - Ce vreți să facem?
Ne întoarcem și plecăm înapoi?
O cărare ascunsă în mijlocul junglei.
Crezi că erau mayași copiii ăia?
Mayașii nu au dispărut?
N-au murit din cauza vreunei molime?
Bravo, Eric.
Poate că acum mergem printr-un cimitir antic.
Un fel de osuar.
- Nu cred. - Nici eu.
Mă imiți?
Nu, eram de acord cu tine.
Ba te imita.
Serios?
Nu zău!
Grozav.
- În sfârșit. - Cred că am ajuns.
Vezi, scumpo?
Mamă!
- E frumos. - Da.
- Îmi dai ochelarii? - Da.
- Nu te bucuri că ai venit? - Poftim.
Priviți.
Am reușit.
Îmi dai să beau? Mulțumesc.
Stace.
Mexic!
Știu că mă port prostește.
Mathias?
Ăla e un cort?
Unde?
Acolo, în colț.
Bravo!
Heinrich!
Poate că vrea niște bani.
Adică să plătim un fel de taxă?
Amy, termină.
Ce naiba vor?
Arată-le poza fratelui tău.
De pe telefon.
Stai.
- Încercăm să-l găsim... - L-ați văzut?
- Amy, nu te mișca! - Stai!
- Amy! - Bine.
Nu te mișca.
- Dă-le-o! Dă-le fotografia! - Jeff!
- Dă-mi aparatul. - Ame, nu te mișca!
Hei!
- Ce naiba a fost asta? - Dimitri.
Vreți aparatul?
Ușurel.
Dumnezeule!
Opriți-vă!
- Amy! - Dumnezeule!
Jeff!
Heinrich!
Trebuie să mă opresc.
- Nu mai pot respira. - Stace, uită-te la mine.
- Nu pot respira. - Stacy, uită-te la mine.
Trebuie să mergem! Haide!
Mai vin și alții!
Heinrich!
Dumnezeule!
Dumnezeule, Dimitri!
Dumnezeule!
De ce i-au făcut asta?
Nu pot respira.
Eric, folosește telefonul.
Nu are semnal.
Da? Dacă era semnal pe drum, ar trebui să poți...
- Nu era. - Cum adică?
- Eu n-am zis... - "Acum mă auzi?"
- Ce naiba era aia? - Ce vrei? Era o glumă.
Terminați amândoi, vă rog.
Mathias avea semnal.
Unde ți-e telefonul?
L-a luat omul acela.
Asta e excavația?
Heinrich?
Poate că putem coborî prin altă parte.
Heinrich?
Oh Doamne...
Heinrich!
Un drac!
Oh, Iisuse!
Îmi pare rău.
Vin și alții.
Își fac tabără.
De ce fac asta?
Doamne, i-au ucis pe amândoi.
Mă refer la fată acum. Cu ea ce s-a întâmplat?
- Cea cu care Heinrich... - Oprește-te, Eric.
O fi bine? E aici, măcar? Ce s-a întâmplat?
Încetează, da? Nu mai vorbi.
- Dă-mi apa, Amy. - Ce s-a întâmplat?
E de la plantă.
Are un fel de reacție alergică la ea.
De ce fac asta?
Poate că se pregătesc de ceva. Un fel de...
Un fel de sacrificiu.
Are legătură cu ruinele.
N-o să vină sus. Acum, că suntem aici,
n-o să ne mai lase să plecăm.
Ce facem, așteptăm să ne găsească cineva?
Cine?
Grecii.
Dimitri le-a lăsat o copie a hărții înainte de plecare.
Și dacă se hotărăsc să nu vină?
Atunci o să vină altcineva.
Trebuia să plecăm de la hotel mâine.
Cei de la hotel vor suna la poliție.
Când?
Mâine sau poimâine.
- Avionul nostru pleacă mâine. - Știu.
Dar știm ce se întâmplă dacă plecăm.
Ce o să mâncăm? Unde o să dormim?
Să păstrăm asta.
Îi este sete.
Știu, dar n-avem prea multă.
De ce hotărăști tu, Jeff?
Să hotărâm cu toții.
Dar țineți minte că fiecare dintre noi are nevoie de 2 litri
pe zi, pentru a supraviețui.
Ce avem acum nu ne ajunge nici o zi.
Cred că are dreptate.
Ce e asta?
Liniște.
Un mobil?
- Un mobil. - Heinrich!
- Acolo jos? - Da.
- E al lui Heinrich. - Ești sigur?
Da, e soneria lui. Aveam sonerii la fel.
Cum poate avea semnal acolo? Aici nu prinde.
E cu siguranță un mobil.
Amy, în cortul portocaliu e un felinar,
iar pe jos sunt chibrituri. Le poți aduce?
Eric?
- Eric. - Da.
- Vino să mă ajuți. Dă-i drumul înăuntru. - Bine.
Mai repede. Amy? Trage.
Manivela trebuie să fie așa, nu?
Haide.
Bine. Încet!
- Mă țineți? - Da. Să-i dăm drumul.
- Bine. - Sigur? Ești gata?
Da.
- Jeff? - Da?
Cred că frânghia...
- Ridicați! - Așteaptă!
- Trageți-l sus! - Mai repede!
- Ce e? - Mai repede!
Ce este?
La naiba!
Mathias!
- Mathias? - Mathias?
- Dumnezeule! - Iisuse!
- Fir-ar să fie. - Doamne!
A...
Nu, îl aud.
Una dintre voi trebuie să se ducă.
Unde?
Jos. O să controlăm restul frânghiei,
să fim siguri că rezistă. Una dintre voi...
De ce să ne ducem noi? De ce nu tu sau Eric?
Fiindcă voi nu sunteți destul de puternice.
Noi trebuie să învârtim manivela.
Mă duc eu.
- Te duci? - Da.
Stai să controlez.
Mulțumesc.
Ajută-l să-și pună hamul, apoi îl scoatem noi.
După ce-l scoatem pe el,
coborâm frânghia și te scoatem și pe tine.
- Stace? - Da?
- Ești gata? - Da.
Te simți bine?
Da.
Poftim.
- Stace, trebuie să-ți dai drumul. - Te ținem noi.
Bine.
- Bine? - Bine.
Ești gata?
Stacy?
Ce e?
S-a terminat frânghia.
N-am ajuns jos!
Cât mai este?
Poți sări?
Ce să fac?
Poți sări?
Te rog, ajută-mă.
Bine.
Stace?
E totul bine?
M-am tăiat la genunchi!
Îl vezi pe Mathias?
Da, dar e întuneric!
Vă trimitem chibrituri.
Mai repede.
Gândește-te.
Ce putem folosi?
Ce zici de corturi?
Desfacem un cort și tăiem nailonul în fâșii.
Mi-e frică.
Nu-mi pot mișca picioarele.
Băieți!
Cred că și-a fracturat coloana. Nu-și poate mișca picioarele.
Și aici miroase urât.
A ce?
A rahat!
Trebuie să construim o targă.
Nici vorbă. Nu-l putem deplasa.
N-o să-l lăsăm acolo.
Să folosim rama rucsacului și bețele de cort.
Tu auzi ce spui? E o nebunie.
Trebuie să așteptăm ajutoare.
Stacy, trebuie să facem o targă!
Bine.
Amy, în cort e bandă adezivă.
Jeff, nu putem transporta pe cineva cu coloana fracturată.
- Nu avem de ales. - Știi asta!
Trebuie să cobori, să-l pui pe targă.
Nu.
- Trebuie să le spunem lor. - Cui?
Trebuie să le spunem lor. Poate că ei vor chema pe cineva.
Pot trimite după ajutoare.
N-o să trimită după ajutoare.
Trebuie să încercăm, Jeff.
Amy!
Amy.
Amy! Ame.
Ajutați-ne, vă rog.
Avem nevoie de ajutorul vostru.
Cineva s-a rănit.
Amy, nu te pot înțelege.
Spune-le în spaniolă.
Nu vorbesc spaniola, Ame.
- Încearcă! - Ame.
L-au omorât pe Dimitri.
Știu că ți-e teamă.
Eu n-am vrut să vin.
- Uită-te la mine. O să fie bine. - Am zis că...
- N-ar trebui să fiu aici. - O să plecăm de aici.
Bine?
Vă rog.
- Trebuie să ne ajute. - Ame.
Trebuie!
Ame! Amy!
Nu vreau să fim împușcați. Te rog.
- De ce nu ne ajutați? - Ame!
Ame.
Mama lui era acolo.
El a atins vrejul.
Cu toții l-am atins.
Stacy?
Vezi telefonul?
E cineva acolo?
Nu-l văd!
Vreau să mă ridicați!
- Bine. - Bine.
- Te simți bine? - Da.
Să-i dăm drumul.
Stace, cobor!
Încă puțin!
Asta e tot!
- Să trimitem targa înapoi. - Nu.
Amy, nu mai pot sta mult aici.
Îl putem ridica.
Una de umeri, cealaltă de picioare.
Și dacă îi facem și mai rău?
Nu-i nici un metru, Amy. Îl putem ridica.
Poți s-o faci, Ame?
Bine!
Încercăm.
Mathias.
- Acum o să te ridicăm. - Bine.
Te ridicăm și te scoatem de aici.
Bine.
- Ia-l de șolduri. - Ești sigură?
Dacă îl ridici de picioare, se îndoaie din mijloc.
Dar, dacă îl ridic de șolduri, i se arcuiește spatele.
De genunchi.
Repede. La trei.
Unu, doi, trei!
Dumnezeule!
Pune-l acolo!
Trageți-l sus!
Poate că ar trebui să-l ducem în cort.
Strânge-mă de mână.
Ca să nu-i fie rece.
Nu mai trebuie să-l mișcăm.
Dar nu-l putem lăsa noaptea sub cerul liber.
Să vedem dacă-i putem găsi niște aspirină.
Ca să-i circule sângele mai bine.
Căutați în corturi, în rucsacuri. Vedeți ce găsiți.
Hei!
Veniți!
Uitați-vă. Biletul de avion al lui Dimitri.
Cu ce ne ajută asta?
Trebuia să plece mâine dimineață.
Cu avionul de la ora 7.05.
Dacă nu apare mâine,
prietenii lui vor ști că s-a întâmplat ceva.
De unde o să știe unde să ne găsească?
Au harta. Le-a dat Dimitri o copie.
O să vină mâine.
Trebuie să rezistăm la noapte. Asta e tot.
Poate că unul ar trebui să stea de pază când ceilalți dorm.
Să dormim?
Merge.
Cum se simte?
Trebuie să-i curățăm mereu picioarele.
Dacă se infectează, se duce.
Cum adică?
Moare aici.
Infecție.
N-o să moară.
- Ame? - Da?
N-ar fi trebuit să spun să-l ridicăm.
N-ar fi trebuit să spun asta.
- Stace, nu. Te rog. - E vina mea.
Stace?
Mâine îl ducem la spital, bine?
O să fie bine.
Da?
Trebuie să ne odihnim.
Hai, Stace.
Grecii o să vină mâine.
Hai, Stace.
Dă-mi mâna.
Vino mai aproape.
- Eric! - Ce e?
- Dumnezeule! - Ce e?
- Eric! - Ce-i?
- Ia-l de pe mine! - Bine.
Doamne, mi-a intrat în picior!
Scoate-l!
- Scoate-l! - Bine.
Bine.
Doamne!
Bine.
Scoate-l!
Ce s-a întâmplat?
Ajută-mă.
S-a întâmplat ceva.
Te rog. E ceva în neregulă.
Nu-i nimic.
- Simt cum se mișcă! - Termină. L-am scos.
- Se mișcă. - Stace, ce e?
Vrejul e înăuntrul ei.
- Vreau să-mi văd picioarele. - Bine.
- Arată-mi-le! - Bine.
Jeff!
- Jeff! - Ajută-mă, te rog!
- Ia-le de pe mine! - Jeff!
Ajută-mă!
Ia-le de pe mine!
Mathias! Stai liniștit și respiră.
Respiră, Mathias.
Fac un garou să opresc hemoragia.
Sunt pe hainele noastre.
Cresc pe noi.
Telefonul.
Nu știu cât o să ardă, trebuie să vă grăbiți.
Mai bine le aprindeți când ajungeți acolo.
Uniți-vă brațele. Una să se uite la dreapta, cealaltă, la stânga.
Așa veți putea supraveghea o zonă mai mare.
Cercetați un punct, apoi treceți mai departe.
Bine!
Bine.
Ai grijă.
Bine.
Amy, așteaptă!
Hai. Trebuie să-l găsim.
Stai lângă mine.
Amy?
- De aici vine. - Nu pot.
- Haide. - Nu vreau să intru acolo.
Trebuie.
Trebuie să-l găsim.
Nu-i nimic, vino.
Bine.
Bine. Ame?
Hei?
Telefonul.
- Suna. - Să văd.
Da. E spart.
Amy.
Amy!
Dumnezeule!
Du-te!
Fugi, Stace!
Amy!
Sari pe frânghie!
Trageți-ne sus!
Trageți!
Repede!
Haide!
- Ai pățit ceva, Amy? - Ia-o!
Ai găsit telefonul, Amy?
- Nu e un telefon! - Amy!
Nu e niciun telefon!
Ce s-a întâmplat, Stace?
Cum adică, suna floarea?
Vibra și suna ca un mobil.
Cum poate să facă așa ceva?
Nu știu, Eric.
Se mișca, era vie. Știe că suntem aici.
Trebuie să plecăm.
Nu putem face asta.
Jeff, tu n-ai văzut-o.
Eu nu rămân aici.
Dacă încercăm să plecăm, ne omoară ei.
Mathias nu se poate mișca. Nu-l pot lăsa aici.
Poate că nu trebuie să plecăm cu toții. Aș putea să mă duc eu după ajutoare.
Sunt înarmați, Eric.
Sunt 50 sau 60. L-au ucis și pe copil.
Voi o să-i distrageți.
Așa pot ajunge la Jeep.
- Pot reuși. - E prea periculos, Eric.
- Trebuie să așteptăm. - Ce să așteptăm?
Pe greci.
Grecii nu-și găsesc nici camera de hotel.
- Eric. - N-o să vină aici
- să ne salveze. - Aici suntem în carantină.
Suntem blocați aici până murim!
Asta n-o să se întâmple!
Patru americani în vacanță nu dispar și gata!
Cineva,
poliția, părinții,
grecii,
cineva
o să ne găsească.
Și atunci va trebui să fim în viață.
Unde sunt cheile?
- Amy, unde sunt cheile? - În rucsac.
Nu. Rămânem împreună. Așteptăm până suntem găsiți.
Cineva o să stea mereu de pază. Ne bandajăm rănile.
Și avem grijă unii de alții. Doar așa rezistăm.
O să vină cineva.
Fiecare bea doar câte o înghițitură.
Stace.
Încă îl simt înăuntru. Îl simt.
Uite cât e de umflat piciorul.
E doar o umflătură.
Așa se întâmplă când te tai.
El n-o mai duce mult așa.
- Trebuie să le tăiem. - Ce să tăiem?
- Picioarele. - Spune-mi că glumești.
- O să moară dacă n-o facem. - Te rog, spune-mi că glumești.
O să se infecteze, dacă nu s-a infectat deja. Septicemie.
Ce naiba e septicemia?
O infecție, de obicei a oaselor, când sunt expuse la bacterii.
Ești nebun de-a binelea.
Nu supraviețuiește până deseară așa.
Fără anestezie?
Nu simte nimic de la mijloc în jos.
Am pus deja garouri. Tăiem sub ele.
Cu ce?
Cu cuțitul?
Mai întâi trebuie să-i rupem oasele, apoi tăiem.
Nu-i putem tăia picioarele cu un cuțit de vânătoare.
Pe oasele lui nu mai e carne, Eric.
O să moară.
Bine. Hai să votăm.
Ridicați mâna dacă sunteți de acord să-i tăiem picioarele.
Stacy, ce faci?
E la facultatea de medicină, Eric.
Da, e la facultatea de medicină.
Nu e chirurg, nici medic. E doar un student.
Am dreptul să votez.
Fă-o.
Taie-le.
Da.
Întâi îi rup oasele cu o piatră, apoi folosesc cuțitul să le tai.
Bine.
Încălzim tigaia ca să cauterizăm rănile, să oprim sângerarea.
N-o să simți nimic,
dar, dacă vrei, poți să muști asta,
pentru orice eventualitate.
Eric, ești gata?
Ar trebui să așteptați în cort.
Apucă-l de picioare.
Ridică piciorul ăla.
Ține-l apăsat. Eric!
Doamne!
Jeff! Jeff! Jeff! Jeff!
Nu-i nimic.
- Eric! - Jeff!
Ține-l nemișcat!
Jeff!
A simțit, nu-i așa?
Jeff!
- Are nervii distruși. - Da.
Nu poate simți nimic de la mijloc în jos.
Țipa, Jeff.
Țipa. Îți spunea să te oprești.
Țipa. Cum să nu simtă, dacă țipa?
Era vorba de ceea ce vedea.
- Se uita la ele și vedea! - Nu e bine deloc!
N-aveam de ales, Amy.
Este...
Doamne! Fir-ar să fie!
Doamne!
Ce naiba?
Cum poate face așa ceva?
Verifică-ți telefonul.
Să văd.
Vreau să merg acasă.
Crezi că Stacy o să-și revină?
Da.
I-am scos vrejul din picior. Am văzut cum iese.
Dar ea crede...
Știi cum e ea.
Dacă îi intră ceva în cap...
Se convinge că e adevărat.
Crezi că ne vor găsi vreodată?
Sincer?
Cred că singura șansă e să încercăm să fugim.
Știu.
Amy, vino aici.
Eric.
Ce naiba?
Ce e?
Te-am auzit.
- Ce ai auzit? - Cum i-o trăgeai.
Poftim?
- Nu mă minți, Eric. Te-am auzit. - Stace.
Te-am auzit cum i-o trăgeai!
Stacy, zău așa!
Cum mi-ai putut face așa ceva?
Cum ați putut face sex aici, când eu eram în cort?
Trebuie să te liniștești.
Nu-mi spune ce trebuie să fac.
Știi că n-aș face așa ceva.
- Te-am auzit. - Stăteam de vorbă. Eu doar...
- Te-am auzit gemând, Amy. - Plângeam, Stacy.
- Ce se petrece? - Prietenul meu o face cu prietena ta.
- Asta se petrece! - Are halucinații, se poartă irațional.
- Crezi că nu te-a înșelat niciodată? - Stacy.
- Să te ia naiba. - Ba pe tine.
Să te ia naiba! Numai de tine îți pasă.
- Termină. - Nu mă atinge!
Liniștește-te. Ești speriată.
S-ar fi culcat cu Mathias, dacă n-aș fi oprit-o eu.
Mathias.
Bine că i-am amputat picioarele.
Taci.
Mă devoră și pe mine cum l-au devorat pe el.
- Stace. - Nu. E înăuntrul meu.
Stacy...
E între coaste, Amy. Este în...
O să-ți arăt. E aici. Dacă tai aici și aici...
- Stacy. - ...și aici.
- Stacy. - Stacy, n-ai nimic.
- N-ai nimic. - Nu mă ascultați!
Nu mă ascultați!
Nu mă ascultați! Nu mă ascultați!
Ce naiba?
Nu mă ascultați!
Nu vor să răspândim vrejurile în altă parte. De asta nu ne lasă să plecăm.
Pun sare pe pământ
ca să nu se înrădăcineze vrejurile.
E ceva foarte vechi.
Fiindcă păsările și insectele
au învățat să nu se așeze pe ele.
Și caii. Mai ții minte ce speriați erau?
Nu am făcut-o.
Ce a spus ea despre Mathias.
- Nu am... - Nu trebuie să spui nimic.
Ba da.
- Fiindcă nu vreau să... - Amy.
Uită-te la noi.
Ție ți-ar mai păsa?
Hei!
Arată-le.
- Bine, Stace. - N-am vrut să fac asta.
- Îmi pare rău. - Știu.
Vom începe cu cea din picior. Bine, Stace?
Nu-i nimic.
Îmi pare rău.
- Nu-i nimic. - E mai bine să închizi ochii.
Vreau să văd.
Stacey, respiră, da?
Respiră pe nas.
Bine. Continuă să respiri așa.
Continuă să respiri așa.
- Bine. Aproape a terminat. - Am găsit-o.
Nu-i nimic.
Bine?
Să mă opresc? Vrei să mă opresc?
Nu.
- Mă tem. Nu. - Nu-i nimic. Respiră.
Bine.
Aproape a ieșit.
Nu! Doamne!
Doamne!
Acum e bine.
- Le-a scos pe toate. - Ridică-i tricoul.
Apasă dincolo.
Nu-i nimic. Sunt aici.
Te rog.
Stace.
Mai sunt vrejuri.
Chiar aici, sub mușchi, lângă os.
Nu e nimic acolo.
- Putem să tăiem? - Nu mai e nimic de tăiat.
Vreau să le tai.
- Vreau să le tai. - Nu face asta!
Nu poți. Nu mai tăia.
- E peste tot. A ajuns și în cap. - Ba nu.
- Nu ai nimic. - Nu.
- Ba da. - Ba am ceva.
Îmi tot spui că e bine, dar nu e bine. De ce-mi tot spui asta?
Ia asta, o să te ajute.
Ce e?
Ai văzut și tu? Ai văzut, nu-i așa?
Ai văzut că e în cap. L-am simțit.
Amy.
Te rog, spune-mi.
- Stacy. - De ce nu te uiți la mine?
Stacy...
- Ai văzut? - Nu e nimic.
- Ai văzut? - Nu, n-ai nimic în cap.
Nu e nimic acolo, jur!
E în cap. Îl simt.
- Să o ducem în cort. - Bine.
Nu vine nimeni. În seara asta fug.
Vreau să le tai.
Stacy, ce faci?
Doamne!
Nu-i nimic.
Trebuie să scot vrejul din mine.
Nu-i nimic.
Trebuie să-l scot.
- Stacy? - Nu.
- Dă-mi asta. - Nu.
- Dă-mi-l imediat. - Nu!
Jeff?
Îmi pare rău.
- Trebuie să scot bucata asta... - Stacy...
- ...din... - Dă-mi cuțitul.
Stacy, dă-mi cuțitul.
Nu mă atinge!
Încet, rămâi culcat.
Eric!
- Eric! - Doamne!
Rămâi culcat.
Eric!
Eric! Amy!
Vino încoace!
Amy! Eric!
Eric! Amy!
Amy, n-am vrut! Îmi pare rău!
Mă doare.
- Nu-i nimic. - N-am vrut!
- Stacy! - Eric, mă doare!
Nu te mișca.
Eric?
Nu!
- Eric! - Vino aici.
Eric!
Stacy.
- Amy, mă doare. - Nu.
- Mă doare.
Omoară-mă, Amy.
Amy.
Omoară-mă!
- Jeff. - Amy.
- Omoară-mă! - Stai liniștită.
Stace.
Trebuie, Amy.
Omoară-mă!
- Da, omoară-mă! - Nu!
- Omoară-mă! - Amy.
Jeff.
Omoară-mă!
După ce treci de spațiul deschis,
fugi cât poți de repede, bine?
Bine?
Când ajungi la Jeep,
nu mai aștepți nimic.
Dacă nu merg cheile, fugi
și nu te mai oprești până în oraș.
Promiți că te găsesc aici?
Bine.
Nici nu-i știți numele.
Nu știți numele noastre.
Eu sunt Jeff Dean MacIntyre.
Winnetka, Illinois.
Am 22 de ani.
Visam să devin doctor.
Asta voiam.
Ar trebui să știți și numele ei.
Ea se numește
Amy!
Și n-o să moară pe dealul ăsta blestemat!
Jeff!
Haide!
Te rog.
Bine.
- Dimitri! - Dimitri!
23.976 Romanian from DVD RETAiL R2 PAL