Pro titulky.com přeložil: xpavel (xpavel@centrum.cz)
Pět, čtyři, tři, dva, jedna...
Před pikolou za pikolou, nikdo nesmí stát, nebo nebudu hrát, už jdu.
Tati?
Tati!
Na čas zůstaneš s tetou May a strejdou Benem.
-Chci jít s vámi. -To nejde.
Na sendvičích nemá rád kůrku...
-...a rád spí při rozsvíceným světle. -Mary, tak pojď. -Ach bože.
Tati...
Buď tu hodný.
-Promiň. -Nazdar, Flashi.
Nazdar, Parkere.
Hej! Ty jsi Peter, že jo?
-Fakt se mi líbí tvý fotky. -Díky.
Hele, nemáš v pátek večer čas?
Super. Nenafotil bys auto mýho přítele?
Chtěla bych mu ňákou pěknou zarámovat a dát k narozkám.
To je od tebe fakt hezký. Páni, je to fakt pěknej nápad.
-No, podívám se, jak mám čas. -Dobře.
-Parkere! -Ano, pane. -Chceš si nechat ten skateboard?
-Jasně. -Tak na něm tady nejezdi. Kolečka měj ve vzduchu.
-Takhle nějak? -Přesně tak. -Dobře!
Sežer to! Sežer to! Sežer to! Sežer to!
Tak dej si svou zeleninu, Gordone. Dělej!
Tak dělej!
Parkere, vyfoť to! No tak, dělej.
Tohle fotit nebudu. Pusť ho.
-Dělej. -Gordone, nejez to.
-Vyfoť ho, Parkere... -Polož ho, Flashi!
-Vyfoť to! -Polož ho, Eugene!
Kámo?
Dělej, zvedni se, Parkere!
Zvedni se! Dělej, zvedni se!
-Stejně to nevyfotím. -Zůstaň na zemi, Parkere!
-Kdo chce ještě? -Flashi... Flashi!
Flashi... pořád platí to naše dnešní doučování?
U mě v půl čtvrtý?
Doufám, že máš hotový úkoly. Protože posledně jsi mě moc zklamal.
Co kdybychom radši byli ve škole? Co říkáš?
Klidně.
Bylo skvělý, cos udělal.
Nebylo to chytrý, ale bylo to skvělý.
Měl by ses nechat vyšetřit, můžeš mít otřes mozku.
-Jak se jmenuješ? -Ty mě neznáš?
Jasně že znám... jen chci vědět, jestli si ho ty pamatuješ.
Peter.
-Parker. Peter Parker. -Tak jo, dobře.
-Být tebou bych se stejně radši nechala vyšetřit. -Ty jsi Gwen, že?
-Gwen Stacy. -Dobře.
-Ahoj. -Dnes máme špagety s masovýma kuličkama.
To jako fakt? Špagety s masovýma kuličkama?
Odkdy nemáš rád špagety s masovýma kuličkama?
Proboha? Co to máš s obličejem?
Nic mi není. Jen jsem spadl ze skejtu. Je to v pohodě.
Bene Parkere, ať tě ani nenapadne nechat tu špinavou bednu v mojí kuchyni!
-To jsou mé poháry z bowlingu. -Tak to si ji tu samozřejmě prosím nech.
-Co se ti stalo? -Spadnul.
-Nikdy nepochopím, proč na tom jezdíte. -Protože to je hloupý a nebezpečný.
-Pamatuješ, jak jsme my byli hloupí a nebezpeční? -Ne.
-Věř mi, byli jsme. -To je dobrý vědět.
-Kde tu máme potopu? -Pojď za mnou, ukážu ti to.
-To jako vážně? -Jo.
Myslím, že to je kondenzátor.
Na kondenzátor nebo výměník tepla je tu až moc vody.
Tohle musí být přívodní trubka.
To jediný dává smysl.
Zvládneš to opravit?
Dneska ne. Zítra půjdu do železářství.
Tak dohodnuto. A zatím si dej tohle na obličej.
Jak dopadl ten druhý?
No tak, rvačku poznám na první pohled.
-Tak co? Mám zavolat něčí rodiče? -Ne, ne.
Dobře, ale tetě May bych nic neříkal.
Chudák kluk, kterej by si musel vytrpět její hněv.
Než půjdeš nahoru,
-porozhlídni se tu, jestli tu nestojí něco za záchranu. -Dobře.
-Instalatéři neopravují spotřebiče... -Ale opravují!
-Ti opravují potrubí, čerpadla a tak. -Když je o to požádáš...
Na tohle jsem úplně zapomněl. Bylo to tvýho táty.
-Jo. -Požádal nás, abychom mu to tu schovali.
Viděl to ve výloze kožešnictví na 9. Avenue.
Bylo mu 19. K čemu potřebuje devatenáctiletý kluk kufřík.
-A tipni si, kdo mu to prodal... -Nevím. -Tvoje máma.
Tak se seznámili.
Proč to tu chtěl schovat, když tu nic není? Dívali jste se? Nic tu není.
-Petře, tvůj táta byl velký tajnůstkář. -Já vím.
Kdo to je? Víte, kdo to je?
Asi někdo, kdo spolupracoval s tvým tátou.
Už to dej pryč ze stolu. Budeme jíst. Dej to pryč!
-A jdi si umýt ruce. Hned! -Dobře.
Tak běž.
-Musíš být hodný kluk. -Kam jdete?
Musím s tvojí maminkou... ... něco zařídit.
Co to je?
"Nula, nula Algoritmus rychlosti rozpadu."
Moment, jen chviličku.
-Pojď dál. -Jsi v pohodě?
-Jasně, děje se něco? -Panebože, vypadáš přesně jako on.
-Můžu dál? -Jasně.
Poslyš...
Ty víš, že nemám tolik vzdělání.
Sakra, od tvých deseti už jsem ti nedokázal pomáhat s úkoly.
Snažím se ti říct,
že vím, že to bylo pro tebe tvrdý vyrůstat bez táty.
-A vím, že jsme o nich moc nemluvili. -V pořádku. -Ne to není v pořádku.
Kéž bych to mohl změnit, ale to neumím.
Curt Connors. To je jméno toho chlápka z fotografie.
Celá léta spolupracovali a byli si blízcí.
Ale jedné noci zmizel a už jsme ho nikdy neviděli.
Dokonce ani jednou nezavolal.
Kdo by si to pomyslel.
Je hezká.
-Strýčku Bene? -Ano?
Jsi dost dobrej táta.
GENETIKA KŘÍŽENÍ DRUHŮ Fikce nebo realita?
OBĚTI LETECKÉHO NEŠTĚSTÍ Richard a Mary Parker
SVĚT BEZ SLABINY Představte si svět bez nemocí...
... kde si je každý rovný.
Dr. Curt Connors.
Vědec a autor knihy "Spojený život" radí budoucím genetikům v Oscorp Industries.
-Promiňte? -Ano?
-Můžu Vám nějak pomoci? -Nevím...
-Mám se sejít s doktorem Connorsem. -Dobře.
Najděte se vlevo.
-Jste tu ohledně stáže, že? -Ano... ano.
-Dobře. Tak si najděte tady vlevo visačku. -Aha.
-Nemůžete se najít? -Ne v pohodě, už ji mám.
Dobrá, pane... Guevaro.
-Gracias. -De nada.
Vítejte v Oscorp.
Zrozena v mysli našeho zakladatele, Normana Osborna...
... nabízí Oscorp Tower 108 poschodí inovací.
Naše vědecké mozky posouvají hranice obranných, biomedicínských
a chemických technologií. Tady se formuje budoucnost.
Vítejte v Oscorp. Já jsem Gwen Stacy, jsem ve čtvrťáku na Midtown Science
a taky jsem hlavní stážistka dr.Connorse a budu s vámi po dobu vaší návštěvy.
Půjdete tam, kam půjdu já. Takový je základní pravidlo.
Když se tím budete řídit, vše bude v pohodě. Ale když nebudete...
Hej, řekněte jim, že je tu Rodrigo Guevara.
Prosím, jen jim řekněte, že je tu Rodrigo Guevara. Já jsem Rodrigo!
Asi už vám nemusím říkat, co se stane, když se tím nebudete řídit.
Můžeme?
Zastavte se tady.
-Dobré odpoledne, Gwen. -Doktore Connorsi.
Vítejte. Já jsem doktor Curtis Connors.
A ano. Pokud si tím lámete hlavu, jsem levák.
Nejsem mrzák, jsem vědec. Jsem největším světovým odborníkem na herpetologii.
Pro ty z vás, kdo to neví, tak je to nauka o plazech.
Jako pacientka s Parkinsonem,
která s hrůzou sleduje, jak ji pomalu zrazuje její tělo,
nebo jako muž s makulární degenerací, jehož zrak každým dnem slábne,
tak i já toužím opravit sám sebe. Chci vytvořit svět bez slabin.
Troufne si někdo tipnout jak?
-Ano? -Pomocí kmenových buněk?
Dobrá myšlenka, ale mé řešení je trochu radikálnější.
-Nikdo? -Genetika mezidruhového křížení.
Onemocnění Parkinsonem vznikne,
když mozkové buňky produkující dopamín začnou mizet.
Ale tropická ryba zebřička pruhovaná má schopnost regenerovat buňky na povel.
Pokud nějak předáte tuto schopnost ženě, o které mluvíte, tak je hotovo. Ona se...
Ona se sama vyléčí.
Jen musíte pořešit, jak jí přidělat žábry na krk.
A vy jste?
-Je jedním z nejlepších na Midtown Science. -Opravdu?
Je druhý nejlepší ve své třídě.
-Druhý? -Jo.
-Jsi si tím jistá? -Dost jistá.
Bohužel povinnosti volají. Nechám vás v nadmíru schopných rukách slečny Stacy.
Rád jsem vás všechny potkal.
Shromážděte se kolem.
Vítejte u Oscorpova stromu života.
Strom života naší planety je ohromný. V Divizi mezidruhového křížení Oscorp...
Ahoj.
...se snažíme hledat nové vzrušující způsoby...
Jak se máš, "Rodrigo"?
-Jo aha. -Co tady děláš.
Pracuju tady. Teda nepracuju.
Chtěl jsem říct, že tu pracuju,
ale ty tu pracuješ, takže vlastně víš, že tu nepracuju.
-Ty mě sleduješ? -Ne, to ne... Nesleduju tě.
-Ani jsem nevěděl, že tu děláš. -Tak proč bys tu byl? -Vplížil jsem se,
-protože miluju vědu. -Tak ty miluješ vědu.
-Vášnivě. -Proto ses sem vplížil...
-Musím vést tuhle exkurzi. -Já vím.
Pak to s tebou pořádně proberu. Nedělej mi potíže.
-Nebudu, slibuju. -Drž se se skupinou.
Haló lidi? Takže teď vám ukážu sál s bioreaktorem.
Omlouvám se.
Dnes ráno jsme dostali výsledky z mRNA sekvencí.
Byly... neuspokojivé.
-Definujte výraz "neuspokojivé". -Další slepá ulička.
Je to Algoritmus rychlosti rozpadu.
Ale to se čekalo.
-Čekalo? Řekl jste, že už jste byl blízko. -My jsme blízko,
-ale ještě potřebujem čas. -On už ale čas nemá.
Norman Osborn umírá, doktore Connorsi.
Zachraňte ho.
Nebo oba přijdeme o hlavu.
Dej mi tu visačku.
Dej mi ji.
Omlouvám se.
Odporný. Teď smrdím od piva.
Omlouvám se, to jsem nechtěl.
To jsem ne...
To jsem ne... To jsem ne...
-Sundej z ní tu ruku. -Snažím se.
-Děláš si srandu? -Omlouvám se.
Děláš si ze mě kurva srandu?
-Hej Rudy, ukaž mu! -Hej!
-Omlouvám se! -Pomozte mu, Brade!
Jste v pořádku?
Sejměte ho! No tak!
Dejte mu, dejte mu!
Kámo, to ne! Moje prkno ne!
Prosím, kámo, ne...!
Promiň!
Promiň. Promiň!
Moc se omlouvám.
Příští zastávka Coney Island.
Příští zastávka Coney Island. Konečná.
Ahoj.
Ahoj. Omlouvám se, že jdu pozdě.
-Měl jsem... -Měli jsme strach!
Já vím, omlouvám se. Pozor!
Petere, to je moucha!
Jo.
Moc se omlouvám, že jste na mě museli čekat.
Jsem bezohledný, jsem nezodpovědný
a mám hlad.
Sekaná.
-Myslíš, že pil? -Co je to? -To si nemyslím.
To je tvoje sekaná?
To je nejlepší sekaná na světě.
-Něco tu nehraje. -To jo...
Tvoje sekaná nikomu nechutná.
Držím to.
-Vzal si mražený špagety se sýrem. -Všiml jsem si.
Proč jsi mi nikdy neřekl, že ti nechutná moje sekaná?
Mohls mi to říct už před 37 lety.
Víš, kolik už jsem pro tebe udělala sekaný?
Petere?
-Co tam nahoře děláš? -No...
-Domácí úkol. -Tak buď opatrnej. -Jasně.
Dr. Connorsi.
-Vy si mě nepamatujete... -Jsi ten stážista z posledně.
Jo, to je pravda.
Určitě jsi milý mladý muž. ale já tady bydlím.
-Schůzky si se mnou máte sjednávat v mé kanceláři. -Jsem syn Richarda Parkera.
Peter?
Obávám se, že ti moc nepomůžu, Petere.
Nevím ani proč ani kam odešli.
-Dobrý postřeh. -Díky.
-Četl jsem vaši knihu.
-Vážně? -Jo... Je to teda něco.
Vážně si myslíte, že je možné křížit různé druhy?
Samozřejmě! Ale léta se mně a tvému otci za naše teorie vysmívali.
Nejen ve společnosti, ale i v samotném Oscorpu.
Říkali nám "šílení vědci".
A pak tvůj otec vyšlechtil pavouky a všechno se změnilo.
Výsledky byly více než povzbudivé. Byly ohromující.
Měli jsme změnit miliony životů.
Včetně toho mého.
Ale pak to skončilo.
Zmizel.
Vzal si svůj výzkum s sebou.
A já věděl, že bez něj...
Byl jsem...
Byl jsem naštvaný.
Takže jsem se přestal s tebou a tvou rodinou vídat.
A to je mi opravdu líto.
Řekněme..., že by to fungovalo.
Řekněme, že to funguje.
Kolik by se toho z cizích druhů převzalo?
Jaké by mohly být vedlejší účinky?
Těžko říct, když vezmu v úvahu, že nám ještě nikdo nepřežil.
-Problémem vždycky byl... -Algoritmus rychlosti rozpadu?
-Přesně. -Dobrá...
-Můžu? -Samozřejmě?
Neuvěřitelný. Jak jsi na to přišel?
-Petere, co kdybys někdy po škole přišel za mnou do Toweru? -Dobře.
Díky.
-Číslo jedna, Reggie. Jdi po něm! -Do toho, Reggie!
Zamítá se!
Tos udělal naschvál, Flashi!
Ne, ale měl jsem. Měla by sis radši dávat bacha.
Ahoj.
V pohodě?
Dej to sem, Parkere.
No tak dělej.
Momentík.
-No tak, kámo, dělej. -Proč si ho ode mne nevezmeš?
-To je fakt, Flashi, seber mu ho. -Do toho, vezmi si ho.
Tak si ho vem.
Dobře, a co třeba takhle?
-Dobře? Nebo třeba takhle? -No tak, Flashi!
-Přestaň si s ním hrát, Flashi.
-Vezmi mu ho. -Vem si ho, Flashi.
-Flashi, dělej. Dělej. -Seber mu to, Flashi.
-Přestaň si hrát. -No tak dělej, Flashi! Co tam děláš?
Co děláš, kámo?
Tak se ukaž. Ukaž se, Parkere, dělej!
Peterovo chování je neakceptovatelné.
-Nemůžou nás přinutit zaplatit tu desku. -Ta deska je mi ukradená.
-Byla to pravda? -Co?
Co jsem tam právě slyšel. Potupil jsi toho kluka?
Jo, potupil.
-Ale... -Ale co? -On si to zasloužil.
-Opravdu? -Jo. -To je ten, co tě zmlátil?
-Je to on? -Jo. Ale...
Takže tohle byla v podstatě odplata.
Jestli ano, tak na sebe teď musíš být pyšný, co?
Pletu se snad?
Myslel jsem si to.
No, díky tomuhle tvýmu kousku jsem si v práci musel vyměnit směnu.
Takže dnes večer v 9 musíš vyzvednout tetu May. Jasný?
-Je ti to jasný? -Jo. -Tak dobře.
Je mi nějaká povědomá.
To je ta dívka z fotky v počítači. Ale je.
Má tvou fotku v počítači. Já jsem jeho sociální kurátor.
Nezapomeň na tetu May.
Dobře.
Je to srandista. Je to můj strejda.
Je to patologický lhář. S někým si tě spletl.
Takže mě nemáš v počítači?
Mám. Fotil jsem diskuzní kroužek a ty jsi členka, takže...
-Aha. -Takže...
ji musel vidět, když jsem si s ní hrál.
-Ty sis hrál? -No tak... Na to nebudu odpovídat.
-Vyloučili tě? -Ne.
Nevyloučili mě, ale musím dělat veřejně prospěšné práce.
Takže nechceš... Nevím, třeba...?
-Co jestli nechci? -Nevím...
Jen...
Nevím... Mohli bychom...
Nebo bychom mohli dělat něco jinýho, nebo...
-Pokud by ti to nevadilo... -Tak jo.
-Jo? -Jo. Cokoliv.
-Vážně? -Jasně.
-Tak dobře. To zní dobře. -Super.
-Tak jo. Teď zrovna nemůžu. -Jo, já vím.
-Teď mám toho hrozně moc. -Jo, já taky.
Ale možná...
-Jo... -Tak třeba někdy... -Jindy. -Tak jo.
-Ahoj. -Měj se.
Máme bílkovinovou strukturu rDNA, chromatografii, transgenický testování
i rentgenový video. To je jediný na světě.
-Máme lidi testující... -Tohle si pamatuju.
-Už jsem to viděl. -To je zařízení GANALI.
Pamatuju si to z fotky z tátový kanceláře.
Idea byla tak jednoduchá. Naplní se to antigenem,
vytvoří se mrak, který může být rozptýlen nad celým městem.
Teoreticky bys mohl vyléčit dětskou obrnu za jediné odpoledne.
-To je neuvěřitelný. -No někteří nesouhlasí.
Říkají, co kdyby se to naplnilo toxinem?
Co kdyby ses toho nechtěl zúčastnit. Před mrakem jen tak neutečeš.
Takže nám tu na to padá prach.
Tady můžeš vidět počítačový model ještěrky.
Mnohá z těchto úžasných stvoření mají znamenité schopnosti,
díky kterým mohou obnovit celé končetiny dle libosti. Asi víš, jak jim závidím.
Snažíme se tuhle schopnost ovládnout a přenést ji hostiteli:
Freddymu, třínohé myši.
Teď tam zadej ten algoritmus.
Musíš to zvednout?
Systém je připraven na vložení genu.
Dobře.
Kontrola.
-O co se snažím? -Zabránit proteinům... -Zabránit imunitní reakci.
Zahajuji pokus. Provádí se. Provádí se.
Selhání. Subjekt zemřel.
-No tak, no tak... -Provádí se. Selhání.
-Provádí se. Selhání.
Subjekt zemřel. Provádí se.
Peptidový algoritmus přijat. Nárůst chybějící části dokončen.
-Podívejte! -Životní funkce v normálu.
Krevní tlak v normálu.
Regenerace končetiny úspěšná.
Neuvěřitelné.
A děkuju ti.
Seznam se s Fredem a Vilmou. S našimi třínohými myšmi.
Tady.
Ahoj kámo, držím tě.
Tak jo. Opatrně, nerad bych tě píchnul
Pokusy na lidech budem dělat až příští týden.
A je to.
Ahoj. Já myslel, že...
-Nezapomněl jsi na něco? -Na co?
Teď to nezvedej. Ale rád vidím, že ti mobil funguje.
Dlužíš svojí tetě velkou omluvu.
Zachovej se jako chlap, běž dovnitř a omluv se jí!
-Promiň, teto May... -Vážně se mi nemusíš omlouvat.
-To se teda ksakru musí. - Bene...
-Hele, omlouvám se, něco mě zdrželo. -Takže ono ho něco zdrželo. -Jo.
Tvá teta, moje žena, musela jít pěšky 12 bloků sama, uprostřed noci
a pak čekat na liduprázdný stanici metra, protože tebe něco zdrželo.
Bene, zlato, já jsem naprosto schopná dojít domu sama...
-Nebraň toho kluka. -Já ho nebráním. -Ale bráníš!
-Poslouchej mě, synu. -Ano, poslouchám...
Jsi úplně jako tvůj otec. Opravdu jsi, Petere. A to je dobře.
Ale tvůj otec se řídil rozvahou a principy.
Věřil, že pokud jsi schopný konat pro ostatní dobro,
je tvou morální povinností tak konat.
O to tady jde. Žádný výběr, ale zodpovědnost.
To je hezký. To je skvělý.
To všechno zní dobře. Kde teda ale je?
-Prosím? -Kde je?
Kde je můj táta?
On si nemyslel, že je jeho zodpovědnost být tady a říct mi to osobně?
-No tak, jak se opovažuješ? -Jak se opovažuju? Jak se opovažuješ ty?
Kam jdeš? Petere, vrať se, prosím.
Bene, nech ho na chvíli samotnýho. Bude v pořádku.
Petere!
2 dolary, 7 centů.
-Stojí to 2,07$ -Jo, já vím.
Zdržuješ lidi ve frontě.
Ne. Můžeš tu nechat pár centů, nemůžeš si je brát.
-Cože? -Můžeš tu nechat kdykoliv pár centů,
ale musíš utratit 10 dolarů, aby sis mohl pár centů vzít. To je naše pravidlo.
- Zaplatíš? Zdržuješ. -Nemám 2 centy.
Když si nemůžeš to mlíko dovolit, tak odejdi.
-Tatínek ti nedal dneska dost peněz na mlíko? -Jsou to jen 2 centy.
Prostě odejdi, chlapče.
To myslíte vážně?
Tak to je super...
Hej chlape, zastav! Zastavte ho někdo!
-Hej, chlapče, nepomůžeš mi? -To není moje starost.
Zastavte někdo toho chlápka!
Hej, zastav!
Zastavte někdo toho chlápka!
Hej!
Panebože!
Strýčku Bene, strýčku Bene!
Zavolejte záchranku! Zavolejte někdo záchranku!
Strýčku Bene, strýčku Bene!
Panebože!
Ne...
Ježíši...
Svědci nám dodali jeho popis. Potřebuju, abyste se podívala.
Neznám ho.
Ani jsem nečekal, že ho budete znát, madam.
-Detektivové z oddělení vražd to už vyšetřují. Uvidíme, co zjistí. -Dobře.
-Můžu jeden dostat? -Samozřejmě.
Je tu ještě jedna věc. Má na levé ruce vytetovanou hvězdu.
Petere, vím, že pár věcí v nedávné době nebylo lehkých...
...a mrzí mě to.
Myslím, že vím, jak se cítíš.
Hej, Parkere.
-Dneska ne, Flashi. -No tak, kámo, chci si jen promluvit.
Už je ti líp, viď?
Hele, tvůj strejda umřel.
Je mi to líto. Vážně.
Je mi to líto. Dobře?
Petere...
-Poslouchej, drž se od něj dál, rozumíš? -Hej!
-Drž se dál od Joeyho! Rozumíš? -Hej!
Rád mlátíš holky? Rád mlátíš starý lidi?
Hele, pokračuj v cestě.
-Jsi na špatným místě. -Kdy jsi byl naposled v Queens?
-Na něco jsem se ptal. -Nicky, ne!
To je ta zbraň? Taky mě zabiješ?
Přestaň!
Nech ho!
-Počkej, už Nickyho nebij! -Nepleť se!
Ten kluk je blázen!
Dostaňte ho!
Vrať se sem! Na něj!
Sledujte ho!
-Běž kolem. -Jdu za tebou!
Běž, běž, běž!
-Tamhle je! -Nemůže utéct!
Má na levé ruce vytetovanou hvězdu.
Jo? No tak!
Vím, jak vypadáš! Slyšíš mě?
Viděl jsem tvůj obličej!
To je všechno co máš?
Tak si to vezmi.
Pevnost v tahu biolan společnosti Oscorp, které byly vytvořené
geneticky upravenými pavouky, je zcela bezkonkurenční.
Teprve začínáme rozumět celému potenciálu jejich využití v průmyslu.
V jednom klubku můžete klidně mít 700 metrů lehkého lana.
Sakra!
Pozor všem jednotkám nacházejícím se v okrsku 13.
Obdrželi jsme hlášení 10-30 ze Západní 19. ulice a Broadwaye.
Útočníkem je běloch kolem 35 let,
75 až 80 kilo, blond vlasy po ramena.
Naposledy byl spatřen, jak utíká východně po 19. ulici.
-Máte jeho popis? -Ne. Nosí masku. -Masku?
Většina z jeho obětí jsou podezřelí z vážných trestných činů.
-Říkají mu domobranec. -On není domobranec, je to anarchista.
Pomozte mi někdo! Zatkněte mě! Dostaňte mě odsud!
-Podívejte se! -Vidím ho!
Spandex. Spandex.
Všichni nosí elastický spandex.
Mimořádný vektor rychlosti je funkcí hmoty a zrychlení.
Ale no tak, víš sám nejlíp,
že hmotnost na jakémkoliv kyvadle nemá žádný vliv na rychlost.
Neovlivňuje to frekvenci kyvu, ale má to velký vliv na hybnou sílu.
Ahoj, teto May. Jo. Vajíčka?
Bio-vajíčka, jasný.
Hele, pro příště, až budeš krást auta, tak se neoblíkej jako zloděj aut.
Co jsi zač? Ty jsi polda?
To si fakt myslíš, že jsem polda? Polda v přiléhavým červeno-modrým úboru?
Víš, ty jsi...
Ty máš nápady jako úplnej vědec, pane.
Spíš jdu po těch, co jezdí na saních.
Dobrej nápad použít okno. Vypadni tím oknem.
To je ono, pochopil.
Postřeh!
-Nech mě jít. -To je opravdickej nůž. -Jo, je.
-Mojí slabostí jsou malé nože. -Nech mě odejít.
Cokoliv jen ne nože! No, tak to bylo jednoduchý.
-To bylo super. -Co to sakra je?
-Vlákna, který jsem sám vyvinul. Ale to asi nechceš vědět. -Nech mě odejít!
Moment, počkej chvilku.
Sundej to ze mě, chlape!
No tak, nech mě odejít! Přestaň!
-To není vtipný. -Ale je to celkem vtipný. -Pomoc!
Mohlo to být mnohem horší. A teď zůstaň v klidu.
Chlapci v modrém jsou tu. Jo, dostal jsem ho.
-Stůj! -On nikam neuteče. -Ty v tom úboru nehýbej se!
-To myslíte vážně? -Co jsi zač?
-Nikdo zřejmě nepochopil důvod nošení masky. -Stůj!
Právě jsem udělal 80 % vaší práce. A vy se mi za to odvděčíte takhle?
Zadržte ho tamhle!
Tak tohle bylo super.
Autobus! Ahoj, zdravím všechny.
Co to vyvádíš?
Hej, pozor! Já se tady houpu! Já se tu houpu!
Takže 38 nejlepších poldů z New Yorku proti jednomu maníkovi v elasťákách.
Mám pravdu?
-Nemusíš na mě čekat. -Ale musím. -Ne, nemusíš.
-Ale musím. -Tak jo. -Kdes byl?
-Byl jsem venku. -Máš ty vajíčka?
Ne. Na vajíčka jsem zapomněl. Jdu je teď sehnat.
Ne, teď v tuhle dobu je celkem jistě neseženeš.
Podívej se na mě, Petere.
Sundej si tu zatracenou kapuci a podívej se na mě.
Petere... Kam to chodíš? Kdo ti to udělal?
-Prosím, teto May, jdi spát. -Prosím, řekni mi to.
Teto May, prosím, prosím, prosím... Běž spát!
Nemůžu spát! Copak to nechápeš? Nemůžu spát.
Petere, poslouchej...
Tajemství něco stojí. Nejsou zadarmo.
Ani teď, ani nikdy jindy.
Mezidruhové křížení konečně funguje.
Pomocí ještěrčí DNA Freddymu dorostla chybějící končetina.
-To je zázrak. -Ne, je to tvrdá práce a příslib.
-Je to další krok k testování primátů. -On nemá čas na malé krůčky. -Na malé?
-Chci říct, že už nemůže čekat. -No, bude muset.
-Pokud teda nechce být pokusným králíkem. -To taky netvrdím.
-Tak co tedy tvrdíte? -Že musíte zahájit pokusy na lidech.
-Hned. -Ne, nemusím. A taky nezačnu.
-Pak tedy zemře. -Lidé běžně umírají.
-Dokonce i Norman Osborn. -Ještě jsme neskončili.
Pokusy na lidech? Kde chcete shánět dobrovolníky?
Proč? Máme plno lidí na očkování proti zimní chřipce.
Řekl bych, že by se mohlo začít v nemocnici pro veterány .
-Vy si musíte dělat srandu. -To si nemyslím.
Na šok a hněv je trochu pozdě. Asi už tak 15 let.
Netuším, o čem to mluvíte.
Richardu Parkerovi se to dalo věřit Vám ale ne. Stejně jako dřív.
-Nemám s tím nic společnýho. -Tohle jste řekl jeho synovi?
-Nevím, o čem to mluvíte. -Nevíte, nebo nechcete vědět?
Připomenu vám, co se stalo.
Richard Parker říkal tehdy zhruba to samé, co vy říkáte dnes.
Čas utíká, Dr. Connorsi.
Já...
Já to neudělám.
Jak chcete.
Vzorec stejně patří nám.
Rozlučte se svou vysněnou rukou.
Končím s vámi.
Do rána vykliďte svou kancelář.
Jistě víte, že vaše hračky vám můžeme sebrat taky.
Mám pravdu, Freddy?
-Ahoj. -Ahoj. -Jak se máš?
-Kam máš zamířeno. -Je pondělí, mám biologii. -Ale je čtvrtek.
-Čtvrtek? -Co máš s okem? -Co?
-Vypadá to jako monokl. -Nevím, možná mám vyrážku.
Vypadá to celkem ošklivě. Byl jsi u doktora?
Máš rád mořskýho vlka?
-To je ryba. -Jo, jo. Já vím.
No, jestli chceš...
... můžeš přijít dnes večer 8 na tuhle adresu.
Moje máma bude dělat mořskýho vlka, takže...
Jo, je to byt 2016. Nenapsala jsem to tam.
Nevím proč...
-Zapamatuju si to. -Dobře. 2016.
Ahoj!
-Jak ses tam dostal? -Po požárním schodišti.
Vaši vrátní nahání strach.
-Je to 20 pater. -Jo, to je v pohodě.
-To je tvůj pokoj. -Jo, to je. -Knížky.
Boty.
Jo, hele...
Přinesl jsem tvý mámě tohle.
-Krásný. -Jsou nádherný, co? -To jsou.
-Byly hezký. -Ne, jsou nádherný. -Omlouvám se.
Ne, je to působivý. Vlastně vypadají dost dobře.
Nechám si je.
Ty tam máš oblek?
Můj oblek?
To je na večeři? Vezmeš si ho na sebe?
-To je... -Ahoj, zlato.
-Ty jsi určitě Peter. -Tati, to je Peter.
Rád vás poznávám, pane.
Taky tě rád poznávám. Večeře je připravena.
-Doufám, že máš rád mořskýho vlka. -A kdo nemá?
Emmo, tady je Curt.
-Je tam někde? -Bohužel není, doktore.
Jel do Nemocnice veteránů v Brooklynu.
Ne, to nemůže, Emmo. Musíte ho zastavit...
Zastavila bych ho, ale na mostě vždycky ztratím signál.
Zajistím, aby vám Dr. Ratha zavolal zpátky co nejdříve.
Potřebuju přes řeku na Holton Avenue. Pospíchám.
-Mám jet tunelem nebo po mostě? -Po mostě. Jeďte po mostě.
Dobře, tak po mostě... Hej, jste v pořádku?
Jsi na drogách, kámo?
-Jeďte! -Dobrá.
Jde ti to těžko? Ta hlava patří na druhou stranu.
-Pomoz příteli Gwen s tou rybou. -Vůbec netuším...
-Poprvý, co? -Mořskej vlk.
-Georgi, řekni nám, cos dneska dělal. -Chytil jsi už toho pavoučího muže, tati?
Ještě ne, ale chytíme. Je to amatér,
který napadá civilisty uprostřed noci.
Je neobratný, zanechává stopy, ale pořád je nebezpečný.
On napadá lidi?
Já si nejsem jistej. Viděl jsem to video s ním a tím zlodějem aut...
Podle mě by většina lidí řekla,
že prokazuje službu veřejnosti.
Většina lidí by se mohla mýlit.
Kdybych chtěl, aby ten zloděj aut nebyl na ulici, tak už by tam dávno nebyl.
Tak proč tam teda byl?
Objasním ti to.
Ten zloděj aut nás měl zavést k těm, kteří to všechno řídí.
Byla to šestiměsíční operace. Říká se tomu strategie. Ten pojem určitě znáš.
-Slyšel jsi to ve škole, že? -Ano. -Dobře.
-Já vím. -Zjevně nevěděl, že máte plán.
Zdá se, že o tom víš hodně. Víš snad něco, co my ne?
-Na čí straně jsi? -Na ničí.
-Viděl jsem video na internetu. -Aha, tys viděl video na internetu...
-Tak to můžem případ uzavřít. -To ne,
jen říkám, když se kouknete na to video, tak to vypadá, že chce pomoct.
Je mi jasný, že na internetu z něj udělali maskovanýho hrdinu. -Ne, ne.
-Vůbec netvrdím, že je hrdina. -Tak co se tu snažíš říct?
Že se snaží pomoct udělat něco, co policie nemůže.
-Něco, co policie nemůže? -Nevím. -Co si myslíš, že děláme?
Že máme nohy na stole a dloubem se prstama v prdeli?
-Tati... -Georgi, Georgi.
-Kde se dloubeš? -Howarde... -Podle mě zastává to co vy.
-Ochraňuje nevinné před zločinci. -Já zastávám právo a pořádek.
Rozumíš? Já nosím odznak. Ten chlápek nosí masku jako nějakej bandita.
Chytá bandu zločinců, kteří jsou si podobní. Jako by mu šlo o osobní mstu.
Ale nechrání nevinné lidi, pane Parkere.
Pojď na vzduch, Petere.
-Tati, potřebujem si promluvit. -Jo, to potřebujem.
Díky za pozvání. Omlouvám se, jestli se vás to dotklo. To jsem nechtěl.
-Nemáš zač. -Ten vlk byl fakt dobrý, paní Stacy.
-Děkuju. -Nemáš zač.
-Tati? -Ano?
No, tak to bylo něco.
Omlouvám se. V jednu chvíli jsem myslel, že mě zatkne.
To bych mu nedovolila.
-Co se ti stalo s obličejem? -Chci ti něco říct.
Tak dobře.
Byl jsem uštknutej...
To já taky.
Aha.
Dobře, dobře... Musím ti něco říct...
-Je to o tom domobranci a zloději aut. -Aha, tak dobře.
Co je?
- Ne, ne, ne. -Nechci o tom mluvit.
-Tak ne, zapomeň, nebudu o tom mluvit. Budu mluvit o sobě. -A co?
Je nemož... Kéž bych mohl...
-Nemůžu. Je to těžký říct. -Prostě to řekni.
-Když já nevím. -Jen to řekni.
Co se děje?
Tak jo, zapomeň na to.
Ty?
-Ty jsi Spider-Man? -Mlč.
Gwen?
Gwen...
-Táta chce, abys šla hned dovnitř. -Dobře.
-Dobře? -Jo.
-Gwen. -Už jdu.
No, jsem v pěkný kaši.
Alfrede, zjistil byste prosím, co se děje?
No, to je výborný.
Hej!
-Co to je, panebože?! -Já nevím!
Zpátky do auta, hned!
Pomoc!
Přicházím!
Pomozte mi někdo! Pomozte mi, moje dítě je uvězněný!
Chci tatínka! Tati!
-Hej, hej, hej... -Pomoc!
-Kámo, to je v pohodě. -Jdi pryč! -To je v pořádku.
-Pomoc! -Hele, podívej.
Jsem normální kluk, vidíš?
Chceš si ji podržet?
Prohlídni si mojí masku. Dobře.
Jak se jmenuješ? Jack?
-Ano. -Teď odsud vypadnem.
-Buď v klidu. -Dobře. -Dobrý, už tě mám.
Hele, teď ti odepnu pás.
Takže se chyť sedadla před tebou. Na tři?
-Dobře. -Dobrá. Raz, dva, tři.
Vidíš, jak to bylo lehký. Odvedl jsi skvělou práci.
V pohodě, dobře?
-Jacku, šplhej! -Nemůžu. -Ale můžeš!
Nasaď si masku. Dodá ti to sílu.
Jacku věř mi, nasaď si ji.
Vidíš, to je ono, kámo.
A teď šplhej. Do toho, Jacku.
Udělej mi laskavost a trochu zrychli, jo?
Jde ti to skvěle, brácho.
To je ono, pokračuj. Pokračuj.
-Pokračuj. -Ne! -Neeeee!
Jacku, bože. Díkybohu.
Jsi v pořádku?
Synku, synku.
Ach, můj synku...
Kdo jste?
Spider-Man.
Nádhera.
Uklidněte se hoši.
Uklidněte se chlapci, posaďte se. Poslouchejte...
Kolem 9. hodiny včera večer došlo k incidentu na Williamsbursgském mostě.
O mnohém z toho, co se stalo, existují jen spekulace.
Nicméně podle několika očitých svědectví i našich předběžných závěrů
se na místě incidentu prokazatelně objevila jedna osoba.
Proto jsem dnes ráno vydal příkaz k zadržení maskovaného ochránce
známého jako Spider-Man.
Členové městské rady se sešli s vlastníky bytů a představiteli letiště
na první ze čtyř plánovaných schůzek...
-To je krása. -Ale umí pěkně kousat.
-Kdo o tom ještě ví? -Jen ty.
Opravdu?
Ale ne...
Nevěříš tomu, co tvrdí policie, že ne?
Samozřejmě že ne.
Máš strach z toho, co umíš?
Ne.
Jak vlastně vypadala ta věc na mostě?
Hodně velká. Na člověka byla moc velká.
Musíš se teď skrývat.
-Ne, to nejde. -Ale ty musíš.
-Chci říct, proč...? -Kvůli poslední noci.
Kvůli těm lidem na mostě. Ať už to bylo cokoliv, zabilo by je to.
Takže po tom musím jít.
To není tvoje starost.
Možná že je.
Vážně se mi líbilo, jak jsme se líbali.
Umíš úžasně líbat.
Víš, mně se to taky líbilo.
Jo?
Hej, kdo to udělal?
Haló?
Není slušné tady slídit.
Dal jsem všem týden volna.
Aha.
Neměl bys být ve škole?
Mám volnou hodinu. Chtěl jsem se vás na něco zeptat.
Jak by mohl dravec vystopovat plaza?
To nejde. Většina plazů je na vrcholku svýho potravinovýho řetězce.
-Vládci svého panství. -Musí mít nějakou slabost, ne?
Co se najednou zajímáš o chladnokrevný?
Jen se ptám. Mám to do školy.
Na biologii.
Takže by kvůli studené krvi reagovali na náhlé změny v teplotě?
Nejdřív bys musel ňákýho chytit.
Slyšel si o tom, že se objevil v New Yorku nový živočišný druh?
Krásný a celkem velký.
-Co o něm víte, viděl jste ho? -Ne, ještě není zatříděný.
Ale může být agresívní...
pokud se cítí v ohrožení.
-Jste v pořádku, doktore? -Nikdy mi nebylo líp, Petere.
A teď, když mě omluvíš, tě bohužel musím požádat, abys odešel.
Dělám na novém projektu a potřebuju být sám.
Dobře.
Nebojte se, pane Parkere. Vrátím se.
Čekají nás úžasné věci.
Úžasné věci.
Frede?
Pane starosto, ujišťuju vás,
že pokud by to byl dinosaurus, byl byste první, kdo o tom bude vědět.
Takže řekněte svýmu synovi, že může v klidu spát. Dobře? Vy a já, pane.
Dobře. Nashle.
-Pane Parkere, proč nejste ve škole? -Mám volnou hodinu. -Ale já ne.
-Takže přejděte rychle k věci. -Možná po Manhattanu nepobíhá dinosaur,
-ale pobíhá tam něco nebezpečnějšího. A já vím kdo. -Ty víš, kdo?
- Dr. Curtis Connors. On je biochemik... -Z Oscorpu? -Přesně.
-Curtis Connors, který je mimojiné mentorem mé dcery. To je on? -Ano.
Nedávno dal Dr. Connors Gwen skvělé doporučení na vysokou školu.
Bylo skvělý. Když jsem ho četl, brečel jsem. Mám snad uvěřit,
že ve svém volnu pobíhá po městě převlečený za dinosaura?
Není za něj převlečenej. On se přetransformoval do gigantické ještěrky.
Na něco se tě zeptám... Připadám ti snad jako starosta Tokia?
Říkám vám absolutní pravdu.
Celý život se věnuje genetice mezidruhového křížení.
Přišel o ruku. Snažil se o její zregenerování, ale něco bylo ve vzorci špatně.
Proměnil se na ještěrku. Používá její DNA.
Je nebezpečný a plánuje něco strašného. Vím to.
Dobře, už to chápu.
Uděláme to takhle.
Ty se vrátíš za svými tokijskými kamarády,
a já se vrátím zpátky k ochraně obyvatel našeho krásného, neposkvrněného města.
Seržante Butlere, doprovoďte pana Parkera do školy.
Kapitáne Stacy, já si nedělám srandu!
Jen ho přiveďte. Předvolejte si ho sem!
-Je nebezpečím pro všechny! Prosím, poslechněte mě! -Jdeme!
Jimmy...
-Sežeň mi hned prosím vše, co máme o doktoru Curtisi Connorsovi. -Dobře.
ODMĚNA ZA DŮKAZ Rada zlehčuje zprávy o ještěrce
Subjekt: Dr. Curtis Connors. Teplota: 32,1°C, stabilní po 48 hodin.
Podle krevních testů
jsou hodnoty lymfocytů a monocytů shodné s hodnotami naměřenými dříve.
Srážlivost krve se výrazně zlepšila.
Zřetelné zlepšení v reakci, síle a pružnosti svalů.
Podobně se zlepšil i zrak. Subjekt už nepotřebuje kontaktní čočky.
Tohle už není o léčení nemocí. Tohle už je o nalezení dokonalosti.
Ve snaze odvrátit regenerační recidivu
byla dávka zvýšena na 200 miligramů.
Jednou si mě zastavil...
Podruhý se ti to už nepodaří.
Každým dnem získávám na síle.
Doprdele...
MAJETEK PETERA PARKERA
Peter Parker.
Pojď dál.
Možná bys měl uvažovat o příchodech vstupní halou.
-Jo a táta si taky myslí, že bys potřeboval psychiatra. -Opravdu?
Petere?
-Co se stalo? -Měla bys vidět toho druhýho.
Ten druhý je v tomhle případě gigantická zmutovaná ještěrka.
Gwen, zlato, nechceš kakao? Howard zrovna dělá.
Ne, tati, nechci kakao. Jestli sis nevšiml, je mi 17.
Dobře. Jen jsem si vzpomněl, že tu někdo říkal,
-že bych chtěl bydlet v čokoládovým domě. -No, je to nepraktický.
A tloustne se po tom.
Čokoládový dům?
-Promiň, tati. -V pohodě.
Jen teď zrovna nemůžu kakao, protože pracuju...
Protože... dělám...
-Mám křeče. -Aha.
-Je mi tak nějak na blití a jsem přecitlivělá. Pořád brečím. -Dobře.
Je to drsný.
-Nechtěj to radši vědět. Je to špatný. -Chápu.
-Díky, tati. -V pohodě.
-Opatrně, hmyzí chlapče. -Jak si mi to řekla?
-Budu v pořádku. -Ne, ne. -Ale ano.
-Vím, co to je. -Co to je?
Každý den, co si pamatuju, můj táta ráno odcházel do práce,
připnul si na hruď policejní odznak
a k pasu si připevnil pistoli.
Každý den, co si pamatuju, jsem nevěděla, jestli se ještě vrátí domů.
Rozumím ti.
Dobře?
Stejně ho ale musím zastavit.
Musím, protože jsem ho stvořil.
Co tím myslíš?
Dal jsem mu ten vzorec...
... ten všechno tohle umožnil.
Víš, bylo to něco, na čem pracoval můj otec.
Tajně. Teď chápu, proč to držel v tajnosti.
Podstatný je, že jsem za to zodpovědný.
Já to musím napravit.
Petere.
Hej.
Vypadnem odsud.
Jen na minutku, můžem?
-Ne. -Ano. -Ne. -Ano.
-Ano. -Ne -Ano. -Ne, když rodiče uvidí,
jak odcházím, tak jsem mrtvá.
Tví rodiče tě ale neuvidí odcházet.
Peter Parker.
Spider-Man.
To nejsem já, kdo potřebuje pomoct.
Už nebude žádná samota, žádný vyhnanství.
Rozsáhlé křížení s jinými druhy by mohlo lidstvo posunout na evolučním stupni.
Člověk se musí přizpůsobit, aby přežil.
Díky té přeměně, jako u hadů, bych mohl být volný.
Mohl bych se zbavit těla, ke kterému jsem upoután.
Vzdal by ses toho všeho po tom všem, co víš, že dokážeš?
Všechny té síly, kterou pociťuješ?
Můžu je zachránit!
Nezabráníš mi v mých plánech, Petere Parkere!
Běž. Běž!
Nemáš se kam schovat, Petere Parkere.
Všechny ty opuštěné a ztracené duše můžu zachránit.
Můžu je vyléčit. Není důvod mi bránit, Petere.
Neuvažujete střízlivě, doktore.
Přestaňte s tím. To nejste vy!
Pojďme to probrat.
Doktore!
A sakra.
Fajn, vidím, že si nechcete promluvit.
Tady máš.
Ne... nuťte mě...
... abych vám musel ublížit!
To je nechutný.
Gwen.
-Teď tě vyhodím oknem. -Cože?
Ajaj, někdo tu byl zlobivá ještěrka.
Tady je poručík Williams z Newyorské městské policie.
Tato budova je obklíčena!
Tým Alfa vpřed. Pohyb!
-Ahoj. -Kde jsi? -Jsem v pohodě.
Stopuju ho v kanalizaci. Musím ho zastavit dřív, než někoho zraní.
Potřebuju ale protilék. Víš, jak získat sérum?
-Jo, dělala jsem ho pro Connorse pořád. -Dobře. Musíš se dostat do Oscorpu.
Musíš najít složku o křížení druhů. Je to modrý sérum. Složka 12389
Rozumím, mám to.
Vyrážím.
Celý život jsem se jako vědec snažil stvořit život bez slabin...
...bez vyvrženců.
Chtěl jsem vytvořit silnější lidskou bytost, ale nic takového nelze.
Lidé jsou jen slabá, ubohá, prostoduchá stvoření.
Proč bychom měli být lidmi, když můžeme být mnohem víc?
Rychlejší, silnější, chytřejší.
Tohle je můj dar pro tebe.
Oscorp.
-Kapitáne Stacy! -Co je?
Pane, máme potvrzeno, že ještěrka směřuje ke Canal Street.
-A co Spider-Man? -Byl ve škole.
Nechci, aby Spider-Man běhal po městě.
Ta ještěrka vypustila biologickou látku.
Všechny pokusy ji zastavit byly neúspěšné.
Nyní směřuje po 7. Avenue na sever. Konec.
-Ahoj. -Ahoj, kde jsi?
-Jsem v Oscorp. -Musíš odtud hned vypadnout.
-Protilék se už připravuje. -Ne, ne! Míří tam Connors!
Bude tam každou chvíli.
-Potřebuje to rozprašovací zařízení. Nakazí tím celý město! -Zbývá 8 minut.
Chceš čekat 8 minut, po tom co jsem ti řekl? Lidi umřou!
Hned odejdi! To je rozkaz, rozumíš?
-Všechny odsud dostanu. -Slyšelas, co...
Gwen! Gwen! Zatracená ženská, to myslíš vážně?
Míří na jih.
Zůstaň na zemi, nebo začneme střílet.
Jsi obklíčen, není úniku!
Pohyb, pohyb!
Čisto!
Nahoře čisto!
-Čisto, pane! -Tady je všechno čistý, pane!
Ani hnout!
Lehni si na zem! Ruce si dej za hlavu!
Hned!
Parkere.
Míří do Oscorpu! A vaše dcera je přímo tam.
Musíte mě nechat jít.
Nestřílejte!
Paule, kdybych to neviděl, nevěřil bych tomu.
Netroufám si říct, co to leze po severní stěně Oscorp Tower,
ale evidentně to není člověk a má to velkou sílu.
Zbývající čas: 1 minuta.
Protilék vytvořen.
Páni...
Zrovna dostáváme ty nejnovější podrobnosti.
Newyorská policie vyzvala k evakuaci celého města na jih od 54. ulice.
Pokud se nacházíte na jih od 54. ulice, musíte oblast okamžitě opustit.
Zdá se, že Spider-Man míří k Oscorpu.
Vypadá, že je zraněn a není jisté, že to zvládne.
To je ten chlápek, co mi zachránil na mostě syna.
Troyi, posílají nás pryč. V centru města se něco děje.
Furt se kámošíš s Matthewsem, s tím jeřábníkem ze 6. Avenue?
-Jo? -Sežeň mi ho k telefonu.
-Poldové všechny evakuují, koho to zajímá? -Sežeň mi ho k telefonu!
Charlie, sežeň mi Enriqueho z 54. Ulice.
-Máš ho. -Angelo, přijeď sem s tou mašinou.
Wolski! Dostaneš přesčasy!
Všem jeřábům na 6. ulici,
natočte ramena jeřábu pod úhlem 90° nad Avenue.
Spider-Man potřebuje ty velký kluky hezky vysoko a seřazený.
Umožněme mu hladký přístup. Konec.
Do toho, Parkere.
-Hej... -Tati!
-Musím dát tohle Spider-Manovi. -Nastup si do auta.
-Může to zastavit tu ještěrku. -Jdi do auta. -Ty to nechápeš!
Ale chápu!
Tvůj kluk je muž mnoha tváří. Už to vím.
Dej mi to a nastup si do auta.
Prosím, zajisti, aby byl v pořádku.
Spouštím zařízení GANALI.
Detonace za T-mínus 2 minuty.
Ubohý Peter Parker.
Bez otce, bez matky...
bez strýce.
Úplně sám.
Není sám!
Detonace za T-mínus 45 vteřin.
Hej! Dárek od Gwen.
Nech to na mě, Petere, běž!
T-mínus 30 vteřin.
Detonace za T-mínus 10 vteřin.
Devět.
Osm.
Sedm.
Šest.
Pět.
Čtyři.
Tři.
Dva.
Jedna.
Ne.
Ne!
Kapitán...
Kapitáne!
-Ta ještěrka. -Už je to dobrý. Zastavili jsme ji.
-Dobře. -Dostanem vás odsud.
Dobrý, dobrý. Dívejte se na mě a buďte tu se mnou.
-Pomoc už je na cestě. -Musíš zmizet, než sem přijdou.
-Rozumíš? -Nikam nepůjdu.
Mýlil jsem se v tobě, Petere.
Město tě potřebuje.
Tady...
Tohle budeš potřebovat.
Uděláš si nepřátele.
Ublíží to lidem.
Občas i těm tobě nejbližším.
Chci, abys mi něco slíbil, dobře?
Gwen z toho vynech.
Slib mi to.
Nad New York City se rozprostřel děsivý klid.
Z Oscorp Tower byl patrně vypuštěn v podobě aerosolu protilék,
který působil proti biotoxinům.
Obyvatelé Dolního Manhattanu mohou být v klidu,
protože pravděpodobný hlavní strůjce celé hrůzy,
dr. Curtis Connors, je za mřížemi.
V ulicích Dolního Manhattanu máme reportéra Johna Nilese.
Johne, co vidíš?
Zlato, už je dobře.
Už je dobře.
Těžká noc.
Už bude dobře.
Kde jsi byl?
Ahoj.
Můj otec zemřel.
Byl pohřeb.
Stříleli...
z pušek a měli proslovy.
Byli tam dva moji učitelé.
Byl tam i Flash.
Byli tam všichni, jenom ty ne.
Nemůžu to udělat. Nemůžu.
Omlouvám se, ale nemůžu.
-Co to říkáš? -Už tě nemůžu vídat.
Nemůžu.
Přinutil tě, abys mu to slíbil, že?
Aby ses ode mě držel dál, abych byla v bezpečí.
To je pěkná dívka.
Jo. To přesně řekl strýček Ben.
Pozvals ji na rande?
Proč?
Nemůžu.
Proč?
Nejsem pro ní dost dobrej.
Petere Parkere, pokud existuje jediná věc, kým jsi, tak jsi dobrý.
Pokud s tím má někdo problém, ať si promluví se mnou.
Petere, vím, že pár věcí v nedávné době nebylo lehkých...
...a mrzí mě to.
Myslím, že vím, jak se cítíš.
Od tvého dětství si žil se spoustou nevyjasněných věcí
Nech si poradit od starého muže:
Tyhle věci nás utvářejí...
Tyhle věci nás činí tím, kým jsme.
A pokud je někdo předurčen ke slávě, tak jsi to ty, synu.
Dlužíš světu své schopnosti.
Jen musíš zjistit, jak je používat.
A věz, že kamkoliv tě dovedou,
...vždycky tu pro tebe budeme.
Tak se vrať domů, Petere.
Jsi můj hrdina
a mám tě moc rád.
-Jak se máš, Parkere? - Ahoj, jak se vede?
Tys taky dorazil, kámo?
-Super triko. -Jo.
Ten chlápek je cvok. Ale holky ho žerou.
No tak, děcka, slyšeli jste zvonek. Běžte do třídy.
Jeden můj profesor rád studentům říkával,
že v literatuře existuje jen 10 typů příběhů.
Chci vám říct, že se pletl.
Existuje jen jeden:
"Co jsem zač?"
Pán Parker.
Zase pozdě.
Aspoň s tebou můžem vždycky počítat.
Promiňte, slečno Ritter, už se to nestane. Slibuju.
Nedávejte sliby, které nemůžete dodržet, pane Parkere.
Jo, ale takový jsou nejlepší.
Dobrá, třído, otevřte si knížky na straně jedna.
JEŠTĚ NEODCHÁZEJTE:-)
Zdravíčko, doktore.
-Řekl jste to tomu chlapci? -Co jsem mu měl říct?
Řekl jste tomu chlapci pravdu o jeho otci?
-Ne. -Tak to je moc dobře.
Tak ho teď na chvíli necháme.
Měl byste ho nechat být!
www.Titulky.com