www.titlovi.com
OŠTRICA
Levo. Gore. Levo. Dole.
Desno. Dole. Ubod. Desno.
Ako nešto polomite, obrednica će me ubiti.
Tvoja sestra zna da odlazimo danas. Kako je mogla da zaboravi...? -Nije.
Sa svojim učiteljem plesa je svakog jutra.
Stalno se vraća izgrebana i modra. Baš je trapava. -Tiše!
Vrati se u sobu i zamandali vrata! Ne otvaraj ih nepoznatima!
Šta je bilo? Šta se dešava? -Uradi kako sam ti rekla! Trči!
Levo. Desno. Sada si mrtva.
Rekao si desno, ali si udario levo. -A ti si sada jedna mrtva devojčica.
Samo zato što si lagao! -Moj jezik je lagao.
Moje oči su istinu vikale, ali ti to nisi videla. -E, baš jesam!
Gledala sam, ali ti si... -Gledati i videti nije isto, mrtva devojčice.
Videti, istinski videti, to je suština mačevanja.
Arja Stark, pođi s nama. Otac hoće da te vidi.
A zašto lord Edard šalje lanisterske ljude
umesto svojih, pitam se. -Gledaj svoja posla, učitelju plesa. Ovo te se ne tiče.
Moj otac ne bi poslao tebe.
I ne moram da idem s tobom ako neću.
Uhvatite je. -Ljudi li ste ili zmije, kada pretite detetu?
Sklanjaj se, čovečuljku. -Ja sam Sirio Forel. -Strani gad.
I obraćajte mi se s više poštovanja.
Ubijte Bravošanina i donesite mi malu!
Arja, dete, danas smo sa plesom završili. Trči kod svog oca.
Voline proklete!
Sada idi, Arja. -Pođi sa mnom. Beži!
Prvi mač Bravosa nikada ne beži.
Šta govorimo bogu Smrti? -Ne danas.
Idi.
Ne danas.
Beži od mene! Reći ću ocu. Reći ću kraljici.
Šta misliš, ko me šalje?
Igla!
Eno je. -Šta hoćeš? -Hoću tebe, mala vučice. Dolazi.
Pusti me. Moj otac je lord. Nagradiće te.
Ona će me nagraditi. Kraljica! -Beži od mene!
Lorde Stark, sigurno si žedan.
Varise?
Kunem ti se da nije otrovana. Zašto nikad niko ne veruje evnuhu?
Nemoj toliko, moj gospodaru. Na tvom mestu bih čuvao ostatak.
Sakrij to. Ljudi su u ovim ćelijama i pre umirali od žeđi.
Šta je s mojim kćerkama? -Mlađa je izgleda pobegla iz zamka.
Čak ni moje ptičice ne mogu da je nađu. -A Sansa?
Još je verena za Džofrija. Sersei je neće ispuštati iz vida.
Ostatak tvog domaćinstva je mrtav, nažalost. Ne volim krv.
Gledao si kako mi kolju ljude, a ni prstom nisi maknuo.
I ponovo bih tako postupio, moj gospodaru.
Bio sam nenaoružan, bez oklopa, i okružen lanisterskim mačevima.
Kad me pogledaš, vidiš li u meni junaka?
Kakvo te je to ludilo nateralo da ispričaš kraljici
kako si otkrio ko je Džofrijev otac?
Ludilo milosrđa.
Da može da spase decu. -Deca. Uvek nevini pate.
Nije vino ubilo Roberta. Ni vepar. Vino ga je usporilo,
a vepar rasporio. Tvoje milosrđe je ubilo kralja.
Pretpostavljam da shvataš da si mrtav čovek, lorde Edarde?
Kraljica ne može da me ubije. Ket drži njenog brata. -Pogrešnog brata, nažalost.
A više ga i ne drži. Tvoja žena je pustila da joj Bauk klizne kroz prste.
Ako je tako, onda mi preseci grkljan i da završimo.
Ne danas, moj gospodaru.
Reci mi nešto, Varise, kome ti zaista služiš?
Kraljevstvu, moj gospodaru. Neko mora.
To je Odor. Sasvim sigurno.
Drugi je Džefer Cvetni, gospodaru, ali bez šake koju je vuk otkinuo.
Ima li traga Bendženu ili ostatku njegove družine?
Samo ova dvojica, gospodaru. Rekao bih da su dugo mrtvi.
Miris.
Kakav miris? -Nema ga.
Ako su dugo mrtvi, zar ne bi istrulili?
Trebalo bi da ih spalimo. -Snežni ima pravo, gospodaru.
Vatra je dobra za njih. To je način divljana.
Hoću da ih meštar Emon prethodno pregleda.
Možda jesi kukavica, Tarli, ali nisi glup.
Odnesite ih unutra. -Čuli ste ga.
Lorde zapovedniče, meštar Emon vas čeka u svojim odajama.
Gavran iz Kraljeve Luke. -Hajde, sklonite ih!
Donesi mi rog piva, Snežni, i natoči jedno sebi.
Kralj je mrtav.
Ima li vesti o mom ocu? -Sedi.
Lord Stark je optužen za veleizdaju.
Kažu da je sa Robertovom braćom kovao zaveru da ospore presto princu Džofriju.
Nadam se da ti ne dolaze glupe misli.
Tvoja dužnost je sada ovde. -I moje sestre su u Kraljevoj Luci.
Sigurno će se pažljivo ophoditi prema njima.
Pokazalo se da je tvoj otac gnusni izdajnik, mila.
Telo kralja Roberta je još bilo toplo kad je lord Edard počeo
da kuje zaveru da Džofriju otme presto koji mu zakonito pripada.
Ne bi on to uradio. On zna koliko volim Džofrija. Ne bi!
Molim te, veličanstvo, to je neka greška. Dovedi mog oca.
On će ti objasniti. Kralj je bio njegov prijatelj.
Sansa, milo moje, ti si sasvim nevina, svi to znamo. Ali si ipak
kći jednog izdajnika. Kako mogu da dopustim da se udaš za mog sina?
Dete začeto izdajničkim semenom nije prikladno za kraljevu suprugu.
Ona je sada milo devojče, veličanstvo,
ali za deset godina, ko može znati kakve će zavere smišljati?
Neću! Biću mu dobra žena, videćeš. Biću kraljica, kao ti.
Obećavam. Neću ništa smišljati.
Devojka je nevina, veličanstvo. Treba joj pružiti priliku da dokaže odanost.
Golubice, moraš da pišeš ledi Kejtlin
i svom najstarijem bratu. Kako se ono zvaše? -Rob.
Vesti o izdajstvu tvog oca će, bez sumnje, uskoro stići do njega.
Bolje da ih prvo čuje od tebe. Ako želiš da pomogneš ocu,
iz sveg srca zamoli svog brata da očuva kraljev mir.
Reci mu da dođe u Kraljevu Luku i zakune se na vernost Džofriju.
Ako mogu da vidim oca, da porazgovaram sa njim o...
Razočaravaš me, dete.
Rekli smo ti da ti je otac izdajnik. Zašto želiš da razgovaraš s izdajnikom?
Samo sam htela...
Šta će biti sa njim?
Zavisi. -Od čega? -Od tvog brata.
I od tebe.
Veleizdaja?
Ovo je Sansa napisala? -Rukopis jeste njen, ali reči su kraljičine.
Pozvan si u Kraljevu Luku da se zakuneš na vernost novom kralju.
Džofri mi je oca bacio u lance, a sad želi da mu ljubim dupe?
To je kraljevska naredba, moj gospodaru. Ako se oglušiš o nju... -Neću se oglušiti.
Njegovo veličanstvo me zove u Kraljevu Luku i otići ću. Ali ne sam.
Pozovi vazale.
Sve, moj gospodaru? -Svi su se zakleli da će štititi mog oca, zar ne? -Jesu.
Sad ćemo videti koliko vrede njihove reči.
Bojiš li se?
Izgleda da je tako. -Dobro.
Zašto je to dobro? -Jer znači da nisi glup.
Ovo je kod tebe od zore? -Poslao je meni, a ne tebi.
Pokazala sam ti to tek iz učtivosti. -Učtivosti?!
Moj muž je zarobljen. Moj sin namerava da objavi rat. -Rat?
Tvoj sin protiv Lanistera?
Trebalo bi da odeš kod njega. Nauči ga strpljenju.
Ned trune u tamnici, a ti govoriš o strpljenju!
Brat ti je po braku! Zar ti porodica ne znači ništa?!
Znači mi sve. I neću da rizikujem Robinov život
da bih se uplela u još jedan rat tvog muža.
Gladan sam. -Tiše, mili. Malopre si jeo. -Znači, nećeš da nas podržiš?
Jesam li te dobro razumela? -Ali gladan sam! -Uskoro, ljubavi.
Uvek si dobrodošla ovde, sestro.
Ali ako tražiš da pošaljem ljude iz Dola u rat... -Baš to tražim!
Hajde, dragi. Vreme je za kupanje. Nahraniću te kasnije.
Ako se bojiš za bezbednost sina... -Naravno da se bojim!
Jesi li ti glupa?! Ubili su mi muža! Kažeš da su ti sina gurnuli s prozora.
Ovi ljudi ne prezaju ni od čega. -Zato moramo da ih zaustavimo!
Vitezovi Dola će ostati u Dolu, gde im je mesto, da štite svog gospodara!
Hoćeš li ućutati?!
Svuda su gorštaci.
Ako treba da umrem, mogu bar s pesmom u srcu.
Trebalo bi da ti uzmem hranu i ostavim te ovde. Šta bi onda radio?
Najverovatnije bih umro od gladi. -Misliš da neću to da uradim?
Šta hoćeš, Brone? Zlato? Žene? Žene od zlata?
Ostani sa mnom i dobićeš sve to. Dokle god sam živ, i ni tren duže.
Ali to si znao, i zato si se mašio oružja i hrabro branio moju čast.
Pošteno. Ali ne očekuj da ću ti se klanjati
i zvati te "moj gospodaru" svaki put kada ti se prisere.
Nisam tvoja ulizica i nisam ti prijatelj.
Iako bih cenio tvoje prijateljstvo, više me zanima tvoja veština ubijanja.
Ako ikada počneš da razmišljaš da me prodaš, zapamti sledeće:
Koja god cena bila, uvek ću dati više. Ja volim život.
Tirione!
Dođite da podelite vatru s nama. Poslužite se našom divokozom.
Kada izađete pred svoje bogove,
recite da vas je poslao Šaga, sin Dolfov od Kamenih vrana.
Ja sam Tirion, sin Tivinov, iz klana Lanistera.
Kako hoćeš da umreš, Tirione, sine Tivinov?
U svom sopstvenom krevetu. U osamdesetoj.
Sa stomakom punim vina i đokom u ustima neke devojke.
Uhvati polutana. Može da pleše za decu. Ubij drugog. -Ne, ne, ne!
Moja kuća je bogata i moćna. Ako nas propustite kroz ove planine,
moj otac će vas obasuti zlatom. -Ne koriste nam polutanova obećanja.
Ja možda jesam pola čoveka, ali bar imam hrabrosti da izađem
pred svoje neprijatelje. A šta rade Kamene vrane?
Kriju se iza stena i drhte od straha kada vitezovi Dola jašu?
To su najbolja oružja koja ste uspeli da ukradete?
Možda su dobra za klanje ovaca, ako ovce mirno sede.
Lanisterski kovači seru bolji čelik.
Misliš da možeš da nas pridobiješ drangulijama?
Ta drangulija je vrednija od svega što tvoje pleme poseduje.
Ali ako nam pomognete, Šaga, sine Dolfov, neću vam dati drangulije.
Nego ovo. -Šta je "ovo"?
Erinov Dol. Gospodari Dola oduvek pljuju na gorštačka plemena.
Gospodari Dola me žele mrtvog.
Mislim da je došlo vreme za nove gospodare Dola.
Ovo je redak prizor. Ne samo kopile, već izdajničko kopile.
Džone, nemoj! -Džone, prestani! Skloni ga!
Vidi se da ste iste krvi. Visićeš zbog ovoga, kopile.
Rekao sam ti da ne uradiš nešto glupo.
Bićeš zatvoren u svoju sobu. Idi!
Duše, šta je bilo?
Tamo ima nekog?
Zapovedniče!
Ostani.
Ima li koga?
Ko je tamo?
Lorde zapovedniče?
Snežni? -Zapovedniče!
Pokret!
Šta su uradili?
Jagnjeći narod su dobri robovi.
Kal Drogo će ih pokloniti trgovcima robljem, a oni će nam dati zlato...
I svilu i čelik.
Mislila sam da Dotraci ne veruju u novac.
To je zlato da plate brodove, princezo.
Brodove kojima će otploviti za Vesteros.
Džora, nateraj ih da stanu. -Kalisi? -Čuo si me.
Ti ljudi su prolivali svoju krv za kala. Sada uzimaju nagradu koja im pripada.
Ona je jagnjeća devojka, kalisi. Dotraci joj čine čast.
Ako njeno kukanje smeta kalisi, doneću ti njen jezik.
Princezo, imaš meko srce, ali ovako je oduvek bilo. -Nemam meko srce, ser!
Uradite kao što kažem, da kal Drogo ne bi čuo za vašu neposlušnost!
Dođi.
Šta hoćeš da radiš sa njom? -Dovedi je meni. I one žene tamo.
Ne možeš ih sve uzeti, princezo. -Mogu. I hoću.
Meseče mog života.
Mago kaže da si mu otela plen,
jagnjeću kći, koja je bila njegova da je jaše.
Reci mi šta je bilo.
Mago govori istinu, sunce moje i zvezde.
Uzela sam mnogo kćeri danas, kako niko ne bi mogao da ih jaše.
To su običaji rata. Te žene su sada robinje,
da radimo sa njima šta nam je volja.
Meni je volja da budu bezbedne.
Ako će tvoji jahači da ih uzimaju, neka ih uzmu za supruge.
Otkad se to konj pari sa jagnjetom?
Zmaj se hrani i konjima i jaganjcima, svejedno.
Ti si strankinja. Ti meni ne zapovedaš.
Ja sam kalisi. Zapovedam ti.
Vidiš kako je postala žestoka? To je moj sin u njoj, pastuv koji će uzjahati svet.
Ispunjava je vatrom.
Neću više ništa da čujem. Mago, nađi nešto drugo u šta ćeš gurati kurac.
Kal koji sluša naredbe strane kurve nije kal!
Neću narediti da ti spale telo.
Neću ti pružiti tu čast.
Bube će se hraniti tvojim očima. Crvi će ti mileti plućima.
Kiša će padati po tvojoj truloj koži...
sve dok od tebe ne ostane ništa osim kostiju!
Prvo moraš da me ubiješ! -Već jesam!
Sunce moje i zvezde, ranjen si.
Ogrebotina, meseče mog života.
Gde su vidari?!
Ovo je ujed buve.
Ja mogu da pomognem oko posekotine velikog jahača.
Kal ne treba pomoć robova koji spavaju s ovnovima. -Ona je moja. Nek govori!
Hvala, srebrna gospo.
Ko si ti? -Ime mi je Miri Maz Dur. Bila sam sveštenica ovog hrama. -Megi!
I majka mi je bila sveštenica. Naučila me je kako načiniti lekovite dimove i masti.
Moj narod veruje da su svi ljudi jedno stado.
Veliki pastir me je poslao na zemlju da lečim njegovu...
Previše priče. Megine reči truju uši.
Bio on jagnje ili lav, rana mora da mu se opere i ušije, ili će zagnojiti.
Daj joj da ti očisti ranu, sunce moje i zvezde.
Boli me kad te vidim kako krvariš.
Trideset godina pretvaram ljude u leševe, dečko!
Mene želiš za vođu prethodnice.
Galbart Glover će voditi prethodnicu.
Pre će se Zid otopiti nego da Amber maršira iza Glovera!
Ja ću voditi prethodnicu, ili uzimam ljude i marširam kući.
Slobodno to uradi, lorde Amber. A kad završim s Lanisterima,
vratiću se na sever, iskopaću te iz tvoje tvrđave, i obesiti kao verolomnika.
Verolomnika?!
Neću da sedim ovde i gutam uvrede dečaka koji je toliko zelen da piša travu!
Gospodar otac me je naučio da se vađenje mača na svog sizerena kažnjava smrću.
Ali siguran sam da je Velidžon samo hteo da mi odseče pečenja.
Tvoje je pečenje...
mnogo žilavo.
Šta je? Šta se desilo? -Tiho. Sve je u redu.
Kuda ideš? -Na jug. Po oca. -Ali pola noći je.
Lanisteri svuda imaju špijune. Ne želim da znaju za naš dolazak.
Imaju više ljudi od nas. -Da, imaju.
Mogu li da pođem s tobom? Sad mogu da jašem. Video si. I neću da smetam...
U Zimovrelu uvek mora da stoluje jedan Stark. Dok se ne vratim, to ćeš biti ti.
Ne smeš da napuštaš zidine zamka dok smo odsutni. Da li me razumeš?
Slušaj meštra Luvina i pazi na mlađeg brata. -Hoću.
Slaću pisma kad mogu, ali ako ne čuješ ništa od mene, ne boj se.
Dok se ne vratim.
Koliko dugo se kriješ tamo? Rob će te tražiti da se oprosti.
Svi su otišli. -Uskoro će se vratiti. Rob će osloboditi oca. I vratiće se s majkom.
Neće.
Molim vas, čuvajte Roba i ostale ljude iz Zimovrela. I Teona, valjda.
Je l' ih čuješ, dečko? Stari bogovi ti odgovaraju.
Šta ti radiš ovde? -Oni su i moji bogovi.
S one strane Zida, oni su jedini bogovi.
Čak i robovi smeju da se mole. -Ti nisi robinja.
Pa, tvoj prijatelj mi je stavio nož pod grkljan.
Ne žalim se, mali gospodaru. Samo govorim istinu.
Šta si htela da kažeš kad si pitala čujem li bogove?
Pitao si ih nešto i oni ti odgovaraju.
Otvori uši.
To je samo vetar. -Šta misliš, ko šalje vetar, ako ne bogovi?
Oni te vide, dečače. Čuju te.
Tvoj brat neće imati njihovu pomoć tamo kuda ide. Stari bogovi nemaju moći na jugu.
Bogošume su tamo odavno posečene. Kako mogu da paze ako nemaju oči?
E, to je velik momak. Ako on u sebi nema džinovske krvi, ja sam kraljica.
Idi nazad i nađi svoju odeću, Hodore. Idi, obuci se. -Hodor.
Da li stvarno ima divova iza Zida?
I divova i gorih stvorova.
Pokušala sam da kažem tvom bratu da u rat ide u pogrešnom smeru.
Na sever bi trebalo da povede svoje mačeve. Na sever, ne na jug!
Ledeni vetrovi se dižu.
Dotakli su ih beli hodači. Zato su se vratili.
Zato su im oči bile plave. Samo vatra može da ih zaustavi.
Kako znaš? -Čitao sam o tome u knjizi. Staroj knjizi iz biblioteke meštra Emona.
Šta još piše u knjizi? -Beli hodači spavaju ispod leda hiljadama godina.
A kad se probude... -Šta kad se probude?
Nadam se da je Zid dovoljno visok.
Letnji sneg, moja gospo. -Rob je doveo sever sa sobom.
Rečni gospodari se povlače, a Džejmi Lanister ih progoni u stopu.
A lord Tivin okolo dovodi drugu lanistersku vojsku, s juga.
Naši izviđači kažu da je još veća od Kraljeubičine. -Jedna vojska ili dve.
Kraljevi na Severu su odbijali desetostruko jače neprijatelje.
Majko!
Dobro izgledaš. -Ledi Kejtlin, dobro te je videti u ova teška vremena.
Nismo te očekivali, moja gospo. -Nisam mislila da ću biti ovde.
Želim da nasamo razgovaram sa sinom. Znam da ćete mi oprostiti, moji gospodari.
Čuli ste je. Mičite guzice! Hajde, napolje! I ti, Grejdžoje. Zar si gluv?
Nemoj da brineš, moja gospo. Nabićemo mačeve
Tivinu Lanisteru u dupe, a onda idemo u Crvenu tvrđavu da oslobodimo Neda.
Rodriče, stari vraže! -Džone!
Sećam se dana kada si došao na svet, crvenog lica i uplakan.
A sada vodiš vojsku u rat. -Nije bilo nikoga drugog. -Nikoga?
Ko su ovi ljudi koje sam videla? -Oni nisu Starkovi. -Svi su prekaljeni u bitkama.
Ako misliš da možeš da me pošalješ nazad u Zimovrel... -Bih, da mogu.
Stiglo mi je pismo.
Od Sanse. -Hoćeš da kažeš, od kraljice.
Arju nigde nije spomenula? -Nije.
Koliko ljudi imaš? -Osamnaest hiljada.
Ako odem u Kraljevu Luku da se poklonim Džofriju...
Nikada te neće pustiti da odeš. Ne! Naša najveća nada, naša jedina nada,
jeste da ćeš ih pobediti na bojnom polju. -A ako izgubim?
Znaš li šta se dogodilo deci Targarjena kad je Ludi Kralj pao?
Poklani su u snu. -Po naredbi Tivina Lanistera. A godine ga nisu smekšale.
Ako izgubiš, tvoj otac umire, tvoje sestre umiru.
Mi umiremo.
Onda nam to pojednostavljuje stvari. -Izgleda da je tako.
Možda će biti najbolje da Bron i ja odavde nastavimo sami.
Najbolje za Tiriona, sina Tivinovog. Ne i za mene.
Ako nas polutan izda,
Šaga, sin Dolfov, će mu odseći muškost... -I dati je kozama, da!
Dobro onda. Vreme je da upoznate mog oca.
Tirione. -Striče. Oče.
Glasine o tvojoj smrti su bile neosnovane.
Žao mi je što sam te razočarao.
A ko su tvoji saputnici?
Ovo je Šaga, sin Dolfov, poglavica Kamenih vrana.
Timet, sin Timetov, vladar Opečenih.
Ova krasna devica je Čela, kći Čejkova, vođa Crnih ušiju.
A ovo je Bron, sin... -Ne biste ga znali.
Smem li da vam predstavim svog gospodara oca - Tivina, sina Titosovog
od kuće Lanistera, gospodara Livačke stene i zaštitnika Zapada.
Lepo od tebe što si krenuo u rat zbog mene.
Nisi nam ostavio izbora. Posredi je bila čast naše kuće.
Tvoj brat nikada ne bi dozvolio da ga tek tako zarobe.
Džejmi i ja se razlikujemo. On je hrabriji, a ja sam zgodniji. -Ovenčao se slavom.
Džejmi je razbio rečne gospodare kod Zlatnog zuba,
a sad opseda Brzorečje, domovinu Kejtlin Stark.
A Starkovi? Lord Edard? -On je naš talac. Neće predvoditi vojske iz svoje tamnice.
Kako je moja mila sestra ubedila kralja
da baci u tamnicu svog dragog prijatelja Neda?
Robert Barateon je mrtav. U Kraljevoj Luci vlada Džofri.
Hoćeš da kažeš, moja sestra.
Starkov sin je digao vojsku. Kreće na jug sa snažnom silom. -Zelen dečak.
Posle prve bitke će pobeći u Zimovrel podvijenog repa.
Možda. Dečak poseduje izvesnu dozu ratobornosti. Svideo bi ti se.
Kad smo već kod rata, dao sam obećanje prijateljima,
a Lanisteri uvek plaćaju svoje dugove. Trebaće nam tri hiljade kaciga i štitova,
kao i mačevi, koplja, štitnici za grla, maljevi...
Oprostite, moj gospodaru. Ser Adam me šalje da javim
da su severnjaci prešli Vrat. -Vuk srlja u lavlje čeljusti.
Neka bude tako. Kevane, naredi bubnjarima da oglase zbor.
I pošalji glas Džejmiju da krećem na Roba Starka. -Smesta, moj gospodaru.
Priča se da su ljudi iz gorštačkih klanova veliki ratnici.
Jašite sa mnom protiv mojih neprijatelja,
i dobićete sve što vam je moj sin obećao, i još više.
Samo ako se polutan bori uz nas. Sve dok ne budemo imali čelik koji nam je obećao,
život malog lava je naš.
Izviđači javljaju da je lord Tivin krenuo na sever.
Moramo da ga navedemo na krševito tlo koje je nepovoljno za njegove vitezove.
Ne! Moramo da ga obiđemo i prekinemo Džejmijevu opsadu Brzorečja.
Uradimo to, i onda će nam se pridružiti rečni gospodari.
Svejedno moramo preći reku, a jedini prelaz je kod Blizanaca.
Lord Frej kontroliše taj most. Vazal tvog oca.
Moj otac ga zove "zakasneli lord Frej".
Kod Trozupca se pojavio tek kad se bitka završila.
Neki ljudi svoje zakletve shvataju ozbiljnije od drugih.
Rob ima pravo. Treba nam taj most. -Šta ćemo onda?
Krećemo ili na Džejmija ili lorda Tivina?
Oprostite, moji gospodari. Uhvatili smo lanisterskog izviđača.
Ne brini, momče. Šator neće napustiti s glavom na ramenima.
Gde ste ga našli? -U grmlju iznad logora. Čini se da je brojao.
I koliko si izbrojao? -Dvadeset hiljada, možda i više.
Ne moraš to sam da uradiš. Tvoj otac bi razumeo...
Moj otac razume milosrđe, kad ima mesta za njega.
I razume čast.
I hrabrost.
Pustite ga.
Robe!
Reci lordu Tivinu da zima dolazi po njega.
Dvadeset hiljada severnjaka maršira na jug da vide da li stvarno sere zlato.
Da, moj gospodaru. Hvala, moj gospodaru.
Jesi li ćaknut, dečko? Puštaš ga? -Nazovi me dečakom ponovo.
Hajde.
Želja je Njegovog veličanstva i da njegov odani sluga Dženos Slint,
zapovednik Gradske straže, smesta bude proizveden
u titulu lorda i dobije drevni zamak Harendvor,
i da njegovi sinovi i unuci drže te časti nakon njega,
dok je sveta i veka.
Umesto izdajnika Edarda Starka,
veličanstvo želi da Tivin Lanister,
gospodar Livačke stene i zaštitnik Zapada,
bude postavljen za kraljevu desnu ruku.
Na kraju,
u ovim vremenima nemirnim i smutnim,
Veće smatra da su život i bezbednost
kralja Džofrija od najveće važnosti.
Ser Baristane Selmi.
Veličanstvo, zapovedaj. -Ustani, ser Baristane.
Skini kacigu.
Služio si kraljevstvo dugo i verno,
i svaki čovek i žena u Sedam kraljevstava duguje ti zahvalnost.
Ali došlo je vreme da odložiš oklop i mač.
Vreme je da se odmoriš i s ponosom gledaš na svoju dugogodišnju službu.
Veličanstvo, Kraljeva garda je zakleto bratstvo kojem služiš doživotno.
Samo nas smrt može osloboditi našeg svetog zaveta.
Čija smrt, ser Baristane? Tvoja ili tvog kralja?
Dozvolio si pogibiju mog oca. Previše si star da bi bilo koga štitio.
Veličanstvo... -Veće je odlučilo da će ser Džejmi Lanister
zauzeti tvoje mesto lorda zapovednika Kraljeve garde.
Čovek koji je opoganio svoj mač krvlju kralja koga se zakleo da štiti!
Pažljivo, ser! -Nemamo ništa osim zahvalnosti
za tvoju dugogodišnju službu, dobri viteže.
Daćemo ti čvrstu tvrđavu kraj mora, i sluge koje će paziti na sve tvoje potrebe.
Dvor da u njemu umrem, i ljude da me sahrane.
Ja sam vitez! Umreću kao vitez!
Go vitez, izgleda.
Čak i sada, mogao bih da vas posečem svu petoricu kao tortu!
Na, dečače! Pretopi ga i dodaj ga ostalima!
Ako još neko u ovoj dvorani želi da nešto
iznese pred veličanstvo, neka govori sada ili ode i ćuti.
Veličanstvo. -Priđi, moja gospo.
Ledi Sansa, od kuće Starka.
Da li imaš nekog posla pred kraljem i Većem, Sansa? -Imam.
Ako je veličanstvu po volji, tražim milost za mog oca,
lorda Edarda Starka, koji je bio kraljeva desna ruka.
Izdaja je opasan korov. Mora biti iščupan...
Neka govori. Hoću da čujem šta ima da kaže. -Hvala ti, veličanstvo.
Da li poričeš zločine svoga oca? -Ne, moji gospodari.
Znam da on mora biti kažnjen. Sve što tražim je milosrđe.
Znam da moj gospodar otac sigurno žali zbog onog što je učinio.
Bio je prijatelj kralja Roberta, i voleo ga je. Svi to znate.
Nije želeo da bude Desnica sve dok kralj nije to od njega tražio.
Mora da su ga slagali. Lord Renli ili lord Stanis ili neko drugi.
Mora da su ga slagali! -Rekao je da ja nisam kralj. Zašto je to rekao?
Bio je teško povređen. Meštar Piseli mu je davao makovo mleko.
Nije bio pri sebi. Inače to nikada ne bi rekao.
Vera jednog deteta... Tako dirljiva nevinost.
A ipak, ne kaže se uzalud da iz dečjih usta dolaze velike mudrosti.
Veleizdaja je veleizdaja!
Još nešto?
Ako u srcu još imaš ljubavi prema meni, molim te, učini mi to, veličanstvo.
Tvoje nežne reči su me dirnule.
Ali tvoj otac mora da prizna. Mora da prizna i kaže kako sam ja kralj...
ili za njega neće biti milosti.
Hoće.
Preuzeto sa www.titlovi.com