Štai taip. Kelkit iki pat viršaus.
Ramiai.
Po truputį kyla.
Nagi. Pasistenk.
Prašau, sūnau.
- Ponai, prašom. - Į dešinę.
Jūs irgi. Judėkite.
Nagi.
SOSTŲ KARAI ŠEŠTO SEZONO SEPTINTA SERIJA
Per savo amželį dar nemačiau, kad žmogus taip motu kirviu.
Kelių žmonių prireikė, kad tave įveiktų?
Vieno.
Turbūt tą padarė tikra pabaisa.
Tą padarė moteris.
Manau, kad kai kurie vyrai tavęs šiek tiek bijo.
Aš prie to pratęs.
Kai radau tave, maniau, kad jau būsi seniai miręs.
Dvokiai,
ant tavęs šliaužiojo vabalai
ir pro čia kyšojo kaulas.
Ketinau tave tinkamai palaidoti, bet tada pradėjai kosėti.
Vos nepridėjau.
Maniau, kad mirsi,
kol užkelsiu tave į savo vežimą, tačiau nemirei.
Per ateinančias dienas dar tuziną kartų maniau, kad mirsi,
tačiau nemirei. Kas tave vedė pirmyn?
Neapykanta.
Ne, yra priežastis dėl kurios tu vis dar čia.
Taip, yra priežastis. Aš didelis šūdžius ir mane sunku nužudyti.
Ne. Priežastis.
Dievai su tavimi dar nebaigė.
Jau esu tą girdėjęs.
Tačiau tas žmogus kalbėjo apie kitą dievą.
Galbūt jis buvo teisus.
Apie dievus daug neišmanau.
Reiškia, kad dirbi ne tą darbą.
Yra daug religingų kalės vaikų,
kurie mano, kad supranta dievo ar dievų žodį.
Aš nesuprantu. Nė nežinau jų vardų.
Galbūt tai tikrai Septynetas. O galbūt tai senieji dievai.
Galbūt tai Šviesos Valdovas.
Galbūt tai vienas ir tas pats suknistas dalykas.
Nežinau to.
Svarbiausia, aš tikiu,
kad yra kažkas didingesnio už mus.
Kad ir kas tai yra, jis šį tą suplanavo Sendorui Klegeinui.
Nepažinojai manęs.
Nežinai, ką esu padaręs.
Girdėjau pasakojimus.
Jei dievai tikri...
Kodėl nenubaudė manęs?
Nubaudė.
Jūsų Didenybe.
Ką šiandien skaitome?
Motinos knygą, Jūsų Šventenybe.
Trečias skyrius, 12 eilutė.
"Visai kaip vanduo nušlifuoja akmens..."
"Nušlifuoja akmens aštrius kampus, taip moters meilė
nuramina vyro grubią prigimtį.
Moteris gydo vyro žaizdas,
motina dainuoja sūnui lopšines, kol jis užmiega."
Greitai mokaisi.
Yra tokių, kurie žino kiekvieną šventojo teksto eilutę,
tačiau neturi nė lašo Motinos gailesčio savo kraujyje,
o yra laukinių, kurie apskritai nemoka skaityti,
tačiau supranta Tėvo išmintį.
Daug metų apsimečiau,
kad myliu vargšus ir kenčiančius.
Man jų buvo gaila, tačiau niekada jų nemylėjau.
Šlykštėjausi jais.
Juos mylėti sunku.
Vargšai mums kelia šleikštulį, nes jie tai mes,
tačiau be mūsų turimą iliuzijų.
Jie parodo kaip atrodytume be brangų savo rūbų.
Kaip kvepėtume be kvepalų.
Ar galiu paklausti asmeninio klausimo?
Žinoma.
Karalius minėjo, kad nuo grįžimo,
neprisijungėte prie jo vedybinėje lovoje.
Ne.
Jūs turite pareigą, Jūsų Didenybe.
Savo vyrui, karaliui, savo šaliai,
net paties dievams.
Tiesiog...
Aistros, kurios ankščiau mane vedė į prie to nebedaro.
Suartėjimas nereikalauja aistros
iš moters pusės, tik kantrybės.
Karaliui būtinas įpėdinis,
jei mes norime tęsti savo darbą.
Atleiskite man.
Kartais tikrąjį kelią sunku rasti.
Sunku rasti
ir dar sunkiau juo eiti.
Tačiau tavo progresas buvo nuostabus.
Galiu tik melstis, kad tavo močiutė seks tavo pavyzdžiu.
Mano močiutė?
Taip.
Erškėčių Karalienė yra nuostabi,
tvirta moteris
ir neatgailaujanti nusidėjėlė.
Privalai išmokyti ją eiti naujuoju keliu
kaip ji tave mokė eiti senuoju.
Nes kitaip bijau dėl jos saugumo,
kūno ir sielos.
Tas padaras juda, ar kalba?
Noriu pasikalbėti su tavimi viena.
Septa Unela buvo tikra mano draugė ir patarėja.
Tai beprotybė!
Tu ne savo šventovėje, brangioji.
Man reikia tik pašvilpti ir mano vyrai atbėgs čia ir daužys tave tol...
- Močiute. - Kol liepsiu jiems sustoti.
Jei išvis liepsiu jiems sustoti.
- Tau praverstu keletas gerų smūgių. - Močiute, prašau.
Ką jie tau padarė?
Žygiavote į kovą prieš Aukštąjį Žvirblį,
- prieš Tikėjimą. - Žygiavome dėl tavęs.
Dievai galėjo nubausti tave ir Tėvą, tačiau to nepadarė.
- Jie parodė gailestį. - O kaip tavo brolis?
Kokį gailestį jie parodė jam?
Loro vienintelė viltis - prisipažinti dėl savo nusikaltimų ir atgailauti.
Jei jis tą padarys, Tikėjimas jam leis grįžti į Haigardeną.
Jis turės atsisakyti savo pavardės ir titulo...
- Gal išprotėjai? - Ir nugyventi savo gyvenimą atgailaudamas.
Jis yra Haigardeno įpėdinis. Tairelių giminės ateitis.
Jis galės pradėti iš naujo.
Kaip kvailas fanatikas.
Kaip laisvas žmogus.
Šiandien išvyksi į Haigardeną.
Nėra jokių įstatymų, kurie sako, kad privalai likti čia.
Aš karalienė.
Mano pareiga - tarnauti savo vyrui, karaliui.
Tačiau tu turėtum išvykti, močiute.
Tavo vieta namie.
Niekada tavęs nepaliksiu. Niekada.
Privalai.
Keliauk namo.
Rask paguodą maldoje ir geruose darbuose.
Motina stebi mus visus.
Greitai pasimatysime, brangioji.
Būk palaiminta, močiute.
Pasimelsime?
Sakėme, kad kovosime už tave, Karaliau Varne,
kai ateis laikas ir kalbėjome rimtai,
tačiau tariamės ne dėl to.
Čia ne baltieji klajūnai.
Čia ne mirusiųjų armija.
Tai ne mūsų kova.
Jei ne jis, nė vieno iš mūsų čia nebūtų.
Visi būtumėte Nakties Karaliaus armijos mėsa.
Aš būčiau apanglėjusių kaulų krūva, visai kaip Mencas.
Pameni Menco stovyklą?
Ji driekėsi iki pat horizonto.
Pažvelk į mus dabar.
Pažiūrėk kiek mūsų liko.
Jei prarasime tai, mums galas.
Tuzinams genčių, šimtams kartų.
Bus taip tarsi mūsų niekada ir nebuvo.
Būsime paskutiniai laisvieji žmonės.
Jums taip tikrai nutiks, jei mes pralaimėsime.
Boltonai, Karstarkai, Amberiai
žino, kad jūs čia.
Žino, kad daugiau kaip pusę iš jūsų sudaro moterys ir vaikai.
Kai baigs su manimi, ateis jūsų.
Jūs teisūs.
Tai ne jūsų kova.
Jums nereikėtų vykti į Vinterfelą su manimi.
Neturėčiau jūsų to prašyti.
Ne tokį sandėrį sudarėme.
Man reikia jūsų, jei norime juos įveikti,
o mes privalome juos įveikti, jei norite išgyventi.
Varnai jį nužudė, nes jis užtarė laisvuosius žmones,
kai to nedarė joks pietietis.
Jis mirė dėl mūsų.
Jei neketiname to paties padaryti dėl jo reiškia, kad mes esame bailiai.
Jeigu tikrai tokie esame,
tada nusipelnome būti paskutiniais laisvaisiais žmonėmis.
Snou.
Tu tikras, kad jie prisijungs?
Mes ne tokie protingi kaip jūs pietiečiai.
Kai sakome, kad padarysime ką nors, tai ir darome.
Girdėjau, kad išvykstate iš Karaliaus Uosto.
Tai tikrai ne tavo reikalas.
Jūsų anūkas vis dar kalinys.
Paliksite jį pūti savo kameroje?
Loras pūva kameroje per tave.
Aukštasis Žvirblis valdo šį miestą per tave.
Mūsų dvi didžios giminės gali išnykti per tave
ir tavo kvailumą.
Jūs teisi.
Padariau siaubingą klaidą.
Ji mane kasdien graužia.
Gerai.
Pristačiau fanatikų armiją prie mūsų durų.
Ir dabar privalome su jais kovoti kartu.
Mums reikia vienas kito.
Man įdomu, ar tu pats blogiausias mano kada nors pažinotas žmogus.
Tokiame amžiuje tą sunku atsiminti.
Tačiau didžiausių bjaurybių per metus nepamiršti.
Ar pameni kaip nusišiepei man,
kai mano anūką ir anūkę nutempė į jų kameras?
Aš pamenu. Niekada to nepamiršiu.
Mylite savo anūkę.
Aš myliu savo sūnų.
Šios tiesos nepaneigsite.
Privalome juos apsaugoti.
Vykstu iš šio apgailėtino miesto kaip galėdama ankščiau,
kol tas bebatis fanatikas neįmetė manęs į vieną iš savo kamerų.
Jei esi bent pusiau tokia protinga, kokia save laikai,
ir tu iš čia nešdinsiesi.
Niekada.
Niekada nepaliksiu savo sūnaus.
Ką tada darysi?
Nebeturi paramos.
Tavo brolio nebėra mieste. Aukštasis Žvirblis tuo pasirūpino.
Kiti tavo šeimos nariai tave apleido.
Žmonės tavęs nekenčia.
Tu apsupta priešų. Tūkstančiu priešų.
Išžudysi juos visus viena pati?
Pralaimėjai, Sersi.
Visose šiose kančiose tai vienintelis džiaugsmo spindulys, kurį radau.
Neatsilikite.
Judėkite.
Apgailėtina apgultis.
Kas nors turi išmokyti tuos apgailėtinus šūdžius kasti tranšėjas.
Kas nors tikrai turi.
Ne. Ne aš.
Aš tik pasipūtęs samdinys.
Tu įšventintas riteris. Yra skirtumas.
Taip, o riteriams nemoka.
Turi geresnius instinktus nei bet kuris Lanisterių armijos karininkas.
Tas pats, kas sakyti, jog turiu didesnį pimpalą nei bet kas iš Nesuteptųjų armijos.
Manau, kad netrukus vadovausiu visoms Lanisterių pajėgoms.
Galėsi būti dešinioji mano ranka, kurios netekau.
Žadėjai man lordo titulą, pilį
ir aukštakilmę žmoną gražuolę.
Ir gausi visą tai. Lanisteriai visada...
Nesakyk to. Nesakyk to, po galais.
Išeik ir kaukis su mumis, Blekfišai.
Mes turime lordą Edmurą.
Atiduok pilį arba mes jį pakarsime.
Tai paskutinis įspėjimas.
Atiduok pilį.
Manai, kad neišdrįsiu, seni?
Perpjoviau tavo dukterėčios gerklę nuo ausies ligi ausies.
Ir kur buvai tu? Bėgai ir slėpeisi kaip suknistas bailys.
Atiduok pilį arba perpjausiu jo gerklę.
Pirmyn. Perpjauk jo gerklę.
Lotaras, ar ne?
Sere Džeimi.
Nežinojome, kad atvykstate.
Nes netinkamai išdėstėte pajėgas kovos lauke.
Ką tik leidote priartėti aštuoniems tūkstančiams vyrų be kovos.
Gerai, kad mes draugai kitaip dabar dulkintume jus per šikną.
Tegul lordą Edmurą nuprausia ir pavalgydina.
Volderi.
Edmuras yra Frėjų šeimos kalinys.
Tik kvailys grasina tada, kai negali įgyvendinti savo grasinimų.
Tarkim aš pagrasinčiau tau trenkti,
nebent užsičiaupsi, o tu kalbėtum toliau.
- Kaip manai, ką padaryčiau? - Man nerūpi...
Atvykau karaliaus įsakymu atsiimti šios pilies.
Išmaudykite jį ir pamaitinkite.
Nebent norite užimti jo vietą.
Atleiskite, sere Džeimi.
Darykite, kaip jis liepia.
Apgulčiai dabar vadovauju aš.
Kai kitą kartą Blekfišas pažvelgs iš tų pylimų
pamatys armiją prie savo vartų, o ne tai, kad ir ką jūs čia turite.
Tegul jūsų vyrukai pradeda kasti tranšėjas aplinkui.
Sargybos postas kas 90 metrų.
Dirbsite dviem pamainomis prie apgulties bokštų ir trebušetų.
Tai mūsų apgulties bokštai...
Jau sakiau, apgulčiai vadovauju aš.
Jei jums nepatinka, keliaukite namo.
Nunešk žinutę Blekfišui.
Noriu derybų.
Derybų ar kovos?
Jis senas žmogus.
O tu turi tik vieną ranką.
Statau ant senuko.
Ledi Mormont.
Sveikį atvykę į Lokių salą.
Pamenu, kai gimėte, miledi.
Jums davė mano tetos Lijanos vardą.
Sako, kad ji buvo didi gražuolė. Aš tikra, kad ir jūs tokia būsite.
Abejoju. Mano mama nebuvo didi gražuolė
ir išvis nebuvo graži.
Tačiau ji buvo didi karė.
Ji mirė kovodama už jūsų brolį Robą.
Aš tarnavau jūsų dėdei Juodojoje Pilyje, ledi Lijana.
Jis taip pat buvo didis karys ir garbingas žmogus.
Buvau jo stiuardas...
Manau, kad kalbų užteks. Kodėl jūs čia?
Stanis Barateonas buvo apsistojęs Juodojoje Pilyje
prieš tai, kai žygiavo link Vinterfelo ir žuvo.
Jis parodė man laišką, kurį parašėte,a kai jis prašė vyrų.
- Jame buvo parašyta... - Pamenu, kas jame parašyta.
Lokių Sala nepripažįsta jokių karalių
išskyrus karalių Šiaurėje, kurio pavardė Starkas.
Robo nebėra,
tačiau Starkų giminė nėra išnykusi.
Ir jai jūsų paramos reikia labiau nei kada nors.
Atkeliavau su savo seserimi prašyti Mormontų giminės paramos.
Kaip suprantu, tu esi Snou,
o ledi Sansa yra Bolton.
Ar jis yra Lanister?
Girdėjau įvairių žinių.
Padariau, ką privalėjau, kad išgyvenčiau, miledi.
Tačiau aš esu Stark. Visados būsiu Stark.
Kaip pasakysi. Nepaisant to,
jūs norite ne tik mano paramos. Norite mano vyrų.
Ramziui Boltonui negalima leisti pasilikti Vinterfelo, miledi.
Mūsų pareiga jį sustabdyti.
Vien dėl to, kad jis laiko mūsų brolį Rikoną Starką kaliniu.
Turite suprasti, miledi, kad...
Suprantu, kad esu atsakinga už Lokių Salą ir visus, kurie čia gyvena.
Tai kodėl turėčiau aukoti dar bent vieną Mormonto gyvybę dėl kieno nors kito karo?
Jei galima, miledi,
aš suprantu, kaip jūs jaučiatės.
Aš jūsų nepažįstu, sere...?
Davosas, miledi, iš Sivortų giminės.
Jums nereikia klausti pas savo meisterį apie mano giminę.
Ji gan nauja.
Gerai, sere Davosai iš Sivortų giminės.
Iš kur jūs suprantate, ką aš jaučiu?
Niekada nemanėte, kad atsidursite tokioje padėtyje.
Kad būsite atsakinga už tokią gausybę gyvybių tokiame jauname amžiuje.
Aš pats niekada nemaniau, kad atsidursiu tokioje padėtyje.
Buvau krabų gaudytojo sūnus, paskui buvau kontrabandininkas.
Dabar kreipiuosi į didžios šeimos ledi
karo pradžioje.
Tačiau esu čia todėl, kad tai nėra kieno nors kito karas.
Tai mūsų karas.
Tęskite, sere Davosai.
Jūsų dėdė, Loras Vadas Mormontas,
paskyrė šį žmogų savo stiuardu.
Jis pasirinko jį savo įpėdiniu, nes žinojo, kad jis
turi drąsos elgtis tinkamai,
net jei reikėtų atiduoti savo gyvybę.
Nes Džora Mormontas ir Džonas Snou abu suprato,
kad tikrasis karas vyksta ne tarp keletos besipešančių giminių.
Jis vyksta tarp gyvųjų ir mirusiųjų.
Ir nesuklyskite, miledi,
mirusieji ateina.
Tai tiesa?
Jūsų dėdė kovojo su jais prie Pirmųjų Žmonių Kumščio.
Aš su jais kovojau Hardhome.
Mes abu pralaimėjome.
Tol kol Boltonai vadovaus Vinterfelui, Šiaurė bus suskaldyta.
O suskaldyta Šiaurė neturės jokių šansų prieš Nakties Karalių.
Norite apsaugoti savo žmones, miledi, aš tą suprantu.
Tačiau nuo to nepasislėpsite.
Turime kovoti ir turime tą daryti kartu.
Mormontų giminė buvo ištikima Starkų giminei tūkstantį metų.
Mes šios ištikimybės šiandien nenutrauksime.
Ačiū, miledi.
Kiek kovojančių vyrų galime tikėtis?
62.
- 62? - Mes nedidelė,
tačiau išdidi giminė.
Kiekvienas Lokių salos vyras
kovoja kaip dešimt žemyno vyrų.
Jei jie bent perpus tokie nuožmūs kaip jų ledi,
Boltonams galas.
Karalžudy.
Blekfišai.
Tikiuosi, kad atėjai čia
įvykdyti pažado, kurį davei mano dukterėčiai.
Aš nematau Sansos su Arija.
- Aš jų neturiu. - Labai gaila.
Ar nori grįžti į nelaisvę?
Kodėl tada esi čia?
Žinai, kodėl aš čia.
Pilis priklauso Frėjų giminei.
Jūs ne savo teritorijoje.
Karaliaus Tomeno vardu įsakau jums pasiduoti arba...
Arba nužudysite Edmurą?
Mano sūnėno mirtis garantuota.
Pakarkite jį ir baikite.
Tai nesibaigs Edmuru.
Tu priversi mane šturmuoti pilį.
Mirs šimtai.
Manų šimtai. Tavų tūkstančiai.
Jei tik sugebėsite pralaužti sienas.
Pralaušime jas ir išžudysime jus visus.
Tačiau jei pasiduosite,
pasigailėsiu tavo vyrų gyvybės.
Garbės žodis.
Tavo garbės žodis?
Derėtis su priesaikos laužytoju tas pats, kas statyti pilį liūne.
Karas baigtas, sere.
Kam aukoti gyvus vyrus praloštai kovai?
Tol kol aš stoviu, karas nebaigtas.
Čia mano namai.
Gimiau šioje pilyje ir esu pasiruošęs joje mirti.
Todėl galite arba pulti mus,
arba laukti, kol mirsime iš bado.
Turime užtektinai maisto dvejiems metams.
Bet ar tu turi dvejus metus, Karalžudy?
Akivaizdu, kad neketini gelbėti savo vyrų gyvybių.
Kodėl atėjai kalbėtis su manimi?
Apgultys yra nuobodžios.
Ir aš norėjau pamatyti tave asmeniškai, apžiūrėti.
Pamatei.
Taip, pamačiau.
Nusivyliau.
Atsakymas - ne.
- Lorde Gloveri, jei tik galėtumėte mus išklausyti. - Girdėjau užtektinai.
Neseniai atsiėmėme šią pilį iš geležinių salų vyrų.
Mums padėjo Boltonai.
Dabar norite, kad kovočiau prieš juos?
Man gali nulupti odą vien už tai, kad kalbu su jumis.
Boltonai yra išdavikai. Ruzas Boltonas...
Ar kitos šiaurės giminės sutiko kovoti su jumis?
Mormontų Giminė.
Ir?
Išsiuntėme varnus į Manderlių...
Man varnai nerūpi.
Prašai prisijungti prie savo armijos.
Kas kovoje šioje armijoje?
Didžiąją pajėgų dalį sudaro laukiniai.
Reiškia, kad gandai teisingi.
Nedrįsau jais patikėti.
Priėmiau jus iš pagarbos jūsų tėvui.
Dabar norėčiau, kad išeitumėte.
Gloverių giminė nepaliks savo protėvių namų,
kad kovotų šalia laukinių.
- Lorde Gloveri. - Daugiau nėra ką sakyti.
Noriu priminti, kad Gloverių giminė
yra prisiekiu ištikimybe Starkų giminei.
Prisiekusi atsiliepti, kai jų iš to prašo.
Taip, mano šeima tarnavo Starkų giminei daug amžių.
Mes ašarojome, kai išgirdome apie tavo tėvo mirtį.
Kai mano brolis buvo šios pilies lordas, jis atsiliepė į Robo kvietimą
ir pripažino jį Šiaurės Karaliumi.
Kur buvo Karalius Robas,
kai geležinių salų vyrai užpuolė šią pilį?
Kai įmetė mano žmoną ir vaikus į šį kalėjimą
bei bjaurojo ir žudė mūsų žmones?
Smaginosi su svetimšale kekše.
Vedė į save ir paskui jį sekusius į mirtį.
Kažkada tarnavau Starkų giminei,
tačiau Starkų giminė mirė.
Kodėl turėjome ateiti čia?
Kai kuriems iš mūsų vis dar tai patinka.
Bent jau išgerk.
Nenoriu.
Toli nenueik, brangute.
Tuoj tave rasiu.
Geležinėse Salose tokio užpakalio nerasi.
Tavęs tai nebedomina?
Atleisk. Nepokštausiu tokiais dalykais.
Niekada nenuskriausiu tavęs, broliuk.
Nežinojai?
Manai, kad dėdė Juronas mus medžioja?
Žinoma. Tol kol būsime gyvi, būsime pavojingi.
Jis mus ras.
Pasaulis didelis, o mes turime didelius laivus.
Gerk.
Nenoriu.
Man nerūpi, ko tu nori. Gerk.
Gerk iki dugno.
Tu geležinių salų gyventojas, Teonai. Žinau, kad turėjai keletą blogų metų.
Keletų blogų metų?
Pavargau stebėti, kai gūžiesi kaip mušamas šuo.
Gerk suknistą elį.
Dabar klausyk manęs.
Man reikia tavęs.
Tikrojo Teono Greidžojaus, ne šito apsimetėlio.
Ar gali man jį rasti?
Gerk.
Tu pabėgai. Girdi?
Pabėgai ir niekada negrįši.
Sulauksi teisingumo už tau padarytas skriaudas.
Jei sulaukčiau teisingumo, mano sudegintas kūnas kaboti virš Vinterfelo varto.
Velniop tą teisingumą tada. Mes atkeršysime. Gerk.
Klausyk manęs.
Jei esi toks palūžęs, kad nėra kelio atgal,
paimk peilį ir perpjauk savo riešus.
Užbaik viską.
Bet jei lieki, Teonai, man tavęs reikia.
Plauksime į Mereną.
Sudarysime sutartį su ta Drakonų Karaliene.
Ir atsiimsime Geležines Salas.
Ar tu su manimi?
Ar tu tikrai su manimi?
Kadangi tai paskutinė mano naktis krante,
eisiu ir tinkamai ją išdulkinsiu.
Stanis buvo apsistojęs čia pakeliui į Vinterfelą.
Ir tai gerai?
Jis buvo labiausiai patyręs vadas Vesterose.
Šią vietą pasirinko ne šiaip sau.
Tie kalnai puiki priedanga.
Ten yra upelis arkliams.
Ilgai čia neliksime.
Bet kurią dieną gali užklupti audra.
Sniegas įveikė Stanį lygiai taip pat,
kaip jį įveikė Boltonai.
Turime žygiuoti į Vinterfelą dabar, kol dar galime.
Du tūkstančiai laukiniai,
200 Hornvudų, 143 Meizinų,
62 Mormontai.
Tikėjomės ne to.
Tačiau turime galimybę, jei būsime atsargūs ir protingi.
Po galais.
Tai jis dabar tavo patikimiausias patarėjas?
Nes gavo tau 62 vyrus iš dešimtmetės?
Tik sero Davoso dėka aš dabar stoviu čia ir kalbu su tavimi,
o Staniui jis tarnavo daugelį metų.
Staniui, kuris pralaimėjo kovą Juodosiose Vandenyse,
nužudė savo brolį ir pametė galvą nuo pečių?
To neužtenka. Mums reikia daugiau vyrų.
Nėra laiko.
Jei nukeliautume į Kervinų pilį, žinau, kad lordas...
Kovosime su turima armija.
Draugai, dėl to muštis neverta!
Užteks.
Nereikia kovoti dėl...
- Kas tu toks, po galais? - Ramiai.
Taip, kas tu toks?
Ankščiau buvau karys.
Visi mano vadai manė, kad buvau drąsus.
Tačiau nebuvau. Nors nuo kovo niekada nebėgdavau.
Tik todėl, kad bijojau, jog mano draugai pamatys, kad bijau.
Buvau tik bailys.
Laikėmės įsakymų. Nesvarbu kokie jie.
Sudeginkit tą kaimą.
Žinoma. Būsiu jūsų padegėjas.
Pavokite to ūkininko grūdus. Puiku, būsiu jūsų vagis.
Nužudykite tuos vyrukus, kad jie negalėtų prieš mus sukilti.
Aš jūsų žmogžudys.
Primenu kartą moterį, kuri rėkė ant mūsų
vadindama mus žvėrimis, kai mes tempėme jos sūnų iš jų namo.
Tačiau mes nebuvome žvėrys.
Žvėrys yra ištikimi savo prigimčiai,
o mes savąją išdavėme.
Pats perpjoviau to berniuko gerklę,
jo motina rėkė,
o mano draugai ją laikė.
Tąnakt...
Jaučiau didžią gėdą.
Ji buvo tokia didžiulė,
kad negalėjau valgyti, negalėjau miegoti.
Galėjau tik žiūrėti į tamsų dangų
ir klausyti kaip ta motina rėkia savo sūnaus vardą.
Girdėsiu jos riksmą visą likusį gyvenimą.
Žinau, kad neprikelsiu to vyruko.
Su man likusiu laiku galiu tik
šiek tiek pagerinti šį pasaulį.
Visi galime tik tiek, ar ne?
Niekada nevėlu apiplėšinėti žmones
ir liautis juos žudžius.
Galima pradėti padėti žmonėms.
Niekada nevėlu pradėti iš naujo.
Ir darote tą ne tam, kad sulauktumėte dievų atsakymo į savo maldas.
Darote tą netgi ne dėl dievų. Darote tą dėl savęs.
Turite patys išmokti atsakyti į savo maldas.
Būkite palaiminti Septyneto, draugai.
Kuo galime jums padėti?
Ką čia darote?
Kalbame apie gyvenimą.
Jūs?
Saugome žmones.
Dėkojame jums už jūsų darbą.
Nuo ko mus saugojate?
Turite arklių?
Jokių arklių.
Jokio aukso. Jokio plieno.
Tada maisto. Saugant žmones galima išalkti.
Aš tuo neabejoju.
Galite likti vakarienei,
tačiau mes turime alkanų burnų ir čia.
Būkite saugūs.
Naktis tamsi ir kupina pavojų.
Būkite palaiminti Septyneto, draugai.
Aš suknistas septonas. Ką turėjau sakyti?
Jie netiki tavo Septynetu.
Jie iš Brolijos. Jie Raudonojo Dievo pasekėjai.
Taip. Čia laukiami visi.
Mes neturime nieko, ko jiems gali reikėti.
Žinoma, kad turite. Turite maisto,
turite plieno, net jei ir sakai, kad neturite.
Ir turite moterų.
Ką nori daryti? Kovoti su jais?
Nužudyti juos?
Vienas kovotum prieš juos visus.
Šie žmonės nemoka kovoti.
Tu moki.
Man kovų užteks.
Net jei reikia apsiginti pačiam?
Žiaurumas - liga.
Ligos negydai platindamas ją kitiems žmonėms.
Mirdamas jos irgi neišgydysi.
Vienai darbai padarei užtektinai darbo.
Eikš vakarienės.
Bus šalta naktis.
Mums reikės malkų.
Pasaugosiu tau lėkštę troškinio.
Galbūt rasime net elio.
Jis ne melagis.
Jis sako, kad Geležinis Laivynas yra Vergų Įlankoje.
Turiu juo tikėti.
Prie tų išprotėjusių bepročių nė iš toli nesiartinsiu.
Tu iš Vesteroso.
Koks tau skirtumas?
Noriu užsisakyti vietą laive namo.
Tu? Neišsimokėsi.
Kur juos pavogei?
Koks tau skirtumas?
Išvykstame po dviejų dienų.
Galėsi gulėti ant hamako po deniu.
Noriu kajutės.
Ir išplauksime per aušrą.
Pasimatysime ryte.
Mergaite.
www.FiLMAi.in Tekstą vertė maškėbmw