Kom igen! Ta i ordentligt!
Här får du.
Den här vägen, mina herrar.
Och ni också. Skynda på!
Released on www.DanishBits.org
Jag har aldrig tidigare sett en man svinga en yxa som du.
Hur många män krävdes det för att hugga ner dig?
Bara en.
Han måste ha varit något slags monster.
Han var en kvinna.
Jag tror att en del av männen är lite rädda för dig.
Jag är van vid det.
När jag hittade dig trodde jag att du hade legat död i dagar.
Du stank redan och var täckt av insekter.
Och det stack ut en benbit där.
Jag skulle begrava dig men då hostade du. Jag sket nästan på mig.
Jag trodde att du skulle dö när jag lastade dig på vagnen, men icke.
Jag trodde att du skulle dö vid flera tillfällen efteråt, men icke.
Vad höll kvar dig?
Hat.
Du är här av en anledning.
- Ja, jag är svår att döda. - Nej, en anledning.
Gudarna är inte färdiga med dig.
Jag har hört det förut. Fast han pratade om en annan gud.
Det kanske är så. Jag vet inte mycket om gudarna.
Du har fel jobb.
En massa skenheliga jävlar tror att de vet vad gud eller gudarna vill.
Inte jag. Jag kan inte ens deras namn.
Kanske är det de Sju. Kanske är det de Gamla gudarna.
Kanske är det Ljusets herre. Eller så är de samma jävla sak.
Jag vet inte.
Men jag tror att det finns något som är större än oss.
Och vad det än är har det planer för Sandor Clegane.
Du vet inte vem jag var förut.
Du vet inte vad jag har gjort.
Jag har hört berättelser.
Om gudarna existerar...
varför har de inte straffat mig?
Det har de.
Ers nåd.
Vad läser ni idag?
Moderns bok, ers helighet.
Kapitel tre, vers tolv.
- "Så som vattnet rundar stenarnas..." - "Stenarnas vassa kanter..."
- "...så och lugnar en kvinnas kärlek en mans djuriska natur."
"En hustru syr ihop sin mans sår."
"En mor sjunger sin son till sömns."
Ni lär er fort.
Det finns de som kan varje vers av den heliga texten-
- men som inte har en droppe av Moderns nåd i sig.
Det finns vildar som inte kan alls läsa-
-som förstår Faderns visdom.
I åratal låtsades jag älska de fattiga och de olyckligt lottade.
Jag ömkade dem men jag älskade dem inte.
De väckte min avsky.
De är svåra att älska.
De fattiga väcker vår avsky för att de är vi-
-berövade våra illusioner.
Så skulle vi se ut utan fina kläder, så skulle vi lukta utan parfym.
- Kan jag ställa en personlig fråga? - Naturligtvis.
Kungen nämnde att sen er återförening har ni inte gått till sängs ihop.
Nej.
Ni har en plikt, ers nåd.
Mot er make, er kung, ert land-
-och gudarna dem själva.
Det är bara...
lustarna som en gång drev mig gör det inte längre.
Samlag kräver inte lust för kvinnans del-
-enbart tålamod.
Kungen måste ha en arvinge om vårt arbete ska kunna fortsätta.
Förlåt mig. Ibland är den sanna vägen svår att finna.
Svår att finna och än svårare att vandra.
Men ni har gjort stora framsteg.
Jag kan bara be att er farmor ska följa ert exempel.
- Min farmor? - Ja.
Törnedrottningen är en anmärkningsvärd kvinna-
- en stark kvinna och en förhärdad syndare.
Ni måste lära henne den nya vägen precis som hon lärde er den gamla.
Annars fruktar jag för hennes säkerhet, till kropp och själ.
Kan det tala eller röra sig?
Jag vill tala med dig i enrum.
Septa Unella har varit min vän och rådgivare.
Detta är galenskap.
Du är inte i din helgedom nu, min kära.
Om jag visslar på mina män klår de upp dig tills jag säger stopp.
Om jag säger stopp.
- Du behöver ett kok stryk. - Farmor.
- Vad har de gjort med dig? - Ni tågade emot tron.
Gudarna kunde ha straffat dig och far men de var barmhärtiga.
Och vilken barmhärtighet har de visat din bror?
Loras enda hopp är att erkänna sina brott och ångra sig.
Om han gör det får han återvända till Highgarden.
Han måste avsäga sig namn och titel.
- Är du galen? - Och leva som en botgörare.
- Han är huset Tyrells framtid. - Han kan börja på nytt.
- Som en själlös fanatiker. - Som en fri man.
Du reser till Highgarden idag.
Det finns ingen lag som säger att du måste stanna här.
Jag är drottning.
Det är min plikt att tjäna min make, kungen.
Men du bör ge dig av, farmor. Din plats är hemma.
- Jag lämnar dig aldrig. Aldrig. - Det måste du.
Res hem.
Finn tröst i bön och välgörenhet.
Modern vakar över oss alla.
Vi ses snart, min kära.
Sju välsignelser, farmor.
Ska vi be?
Vi sa att vi skulle strida för dig, kung Kråka, och vi menade det.
Men det här är inte rätt.
Det här är inte de Vita vandrarna. Det är inte de dödas armé.
Det är inte vår strid.
Utan honom hade ingen av oss stått här.
Ni hade alla varit fler kroppar i Nattkungens armé-
- och jag hade varit en hög brända ben precis som Mance.
Minns ni Mances läger? Det sträckte sig till horisonten.
Se på oss nu. Se vad som är kvar av oss.
Om vi förlorar det här, är det slut med oss.
Dussintals stammar, hundratals generationer, borta för evigt.
Vi skulle bli de sista av det Fria folket.
Det är vad som händer med er om vi förlorar.
Bolton, Karstark och Umber vet att ni är här.
De vet att mer än hälften är kvinnor och barn.
När de är klara med mig kommer de efter er.
Ni har rätt. Det är inte er strid.
Jag borde inte be er följa mig till Winterfell. Det var inte vårt avtal.
Men jag behöver er för att besegra dem och för att ni ska överleva.
Kråkorna dödade honom för att han talade för det Fria folket.
Han dog för oss.
Om vi inte är villiga att dö för honom är vi ynkryggar.
Om det är vad vi är, förtjänar vi att bli de sista av det Fria folket.
Snow.
- Tror du att de kommer? - Vi är inte smarta som ni i södern.
Om vi säger att vi ska göra nåt, så gör vi det.
- Jag hörde att ni ska resa iväg. - Det angår knappast er.
Er sonson är ännu fängslad. Ni lämnar honom att ruttna i en cell.
Loras ruttnar i en cell på grund av er.
Högstesparven styr staden på grund av er.
Våra två anrika hus riskerar kollaps på grund av er dumhet.
Ni har rätt.
Jag begick ett hemskt misstag. Jag bär det med mig varje dag.
Bra.
Jag bjöd in en armé av fanatiker och nu måste vi strida tillsammans.
Vi behöver varandra.
Jag undrar om ni är den värsta människan jag mött.
När man når en viss ålder blir det svårt att minnas.
Men de riktigt avskyvärda utmärker sig genom åren.
Minns ni hur ni hånlog när mina barnbarn fängslades?
Det gör jag. Jag glömmer det aldrig.
Ni älskar er sondotter, jag älskar min son.
Det är den enda sanningen jag känner till.
Vi måste försvara dem.
Jag tänker lämna den här eländiga staden så fort jag kan-
- innan den där skolöse fanatikern kastar mig i en cell.
Om ni är det minsta begåvad bör ni göra detsamma.
Aldrig. Jag lämnar aldrig min son.
Vad tänker ni göra då?
Ni har inget stöd. Inte längre.
Er bror är inte här. Högstesparven såg till det.
Resten av er familj har övergett er. Folket hatar er.
Ni är omgiven av tusentals fiender. Ska ni döda dem alla på egen hand?
Ni har förlorat, Cersei.
Det är den enda lyckan jag kan finna i all den här misären.
Vilket bedrövligt försök till belägring.
Nån måste lära de fittorna hur man gräver löpgravar.
Nån måste verkligen det.
Nej, nej. Inte jag. Jag är bara en legoknekt.
- Du är riddare. Det är annat. - Ja. De får inte betalt.
Du har bättre instinkter än alla Lannisterofficerarna.
Det är som att säga att jag har en större kuk än alla Obesudlade.
Jag ska ta befäl över hela armén. Du kan få vara min nya högra hand.
Du lovade mig en titel, ett slott och en vacker hustru.
- En Lannister betalar... - Säg det inte. Säg det för fan inte.
Kom ut och möt oss, Svartfisk!
Vi har lord Edmure.
Lämna över slottet annars hänger vi honom.
Det är din sista varning! Lämna över slottet!
Tror du mig inte, gamle man?
Jag skar halsen av din brorsdotter.
Var var du då? Du flydde som en jävla ynkrygg.
Lämna över slottet annars skär jag halsen av honom.
Kom igen då. Skär halsen av honom.
Lothar, eller hur?
- Ser Jaime, vilken överraskning. - Du saknar yttre försvarsverk.
8 000 män kunde närma sig utan problem.
Tur att vi är vänner, annars skulle vi knulla er i röven nu.
Ge lord Edmure ett bad och mat.
Walder.
Edmure är huset Freys fånge.
Bara en dåre kommer med tomma hot.
Säg att jag hotade att slå dig om du inte höll käften...
vad tror du skulle hända om du pratade?
Jag är här för att ta tillbaka slottet.
Bada honom och ge honom mat annars får du ta hans plats.
Ursäkta, ser Jaime. Gör som han säger.
Jag har nu befälet över belägringen.
Nästa gången Svartfisken tittar ut ska han se en armé, inte det här.
Sätt igång att gräva diken runt lägret och sätt upp posteringar.
Ökta taken med belägringstornen och blidorna.
- De tillhör oss. - Som jag sa, jag har befälet.
Passar det inte - res hem.
Sänd bud till Svartfisken. Jag vill förhandla.
- Förhandla eller strida? - Han är en gammal man.
Du har en hand. Jag tror på gamlingen.
Lady Mormont.
Välkomna till Björnön.
Jag minns när ni föddes, min lady. Ni namngavs efter min faster Lyanna.
- Ni blir säkert också en skönhet. - Det tvivlar jag på.
Min mor var ingen skönhet.
Men hon var en duktig krigare. Hon dog när hon stred för er bror.
Jag tjänstgjorde under er morbror vid Castle Black.
Han var också en stor krigare och en hedersam man.
- Jag var hans förvaltare. - Det räcker med småprat nu.
Varför är ni här?
Stannis Baratheon låg i garnison vid Castle Black innan han dödades.
- Han visade mig brevet ni skrev. - Jag minns vad det sa.
Björnön erkänner ingen kung utom Kungen i Norden vars namn är Stark.
Robb är död men huset Stark lever.
Och det behöver ert stöd nu som aldrig förr.
Jag har kommit med min syster för att be om huset Mormonts länsplikt.
Ert namn är Snow och lady Sansas är Bolton.
Eller är det Lannister? Jag har hört motsatta rapporter.
Jag gjorde det som krävdes för att överleva.
- Jag är en Stark. Nu och för alltid. - Som ni vill.
Men ni vill inte bara ha min länsplikt, ni vill ha mina krigare.
Ramsay Bolton får inte behålla Winterfell. Han måste stoppas.
Han håller också vår bror, Rickon Stark, som fånge.
Ni måste förstå, min lady...
Jag förstår att jag är ansvarig för Björnön och alla som lever här.
Varför ska jag offra en enda Mormont i någon annans krig?
Om jag får tala, min lady, så förstår jag hur ni känner det.
- Jag känner er inte, ser...? - Davos, min lady. Hus Seaworth.
Fråga inte er maester om mitt hus. Det är ganska nytt.
Ser Davos av huset Seaworth, hur kan ni förstå min position?
Ni trodde aldrig att ni skulle befinna er i en position-
- av att vara ansvarig för så många liv vid en så ung ålder.
Jag trodde aldrig att jag skulle befinna mig i min position.
Jag var en fiskares son och sen en smugglare.
Nu tilltalar jag en lady av ett mäktigt hus i krigstider.
Men jag är här för att det inte är någon annans krig.
Det är vårt krig.
Fortsätt, ser Davos.
Er morbror, överbefälhavare Mormont, gjorde denne man till sin förvaltare.
Han valde Jon som sin efterträdare för att Jon hade modet att göra rätt-
- även om det innebar att ge sitt liv för det.
Jeor Mormont och Jon Snow förstod båda två-
- att det verkliga kriget är inte mellan grälande hus.
Det är mellan de levande och de döda.
Och tveka inte, min lady, de döda kommer.
Är det sant?
Både er morbror och jag har stridit mot dem.
Vi förlorade båda två.
Så länge huset Bolton håller Winterfell är Norden söndrad.
Och den söndrade Norden har ingen chans mot Nattkungen.
Ni vill skydda ert folk. Jag förstår det.
Men det går inte att gömma sig från det här.
Vi måste strida.
Och vi måste göra det tillsammans.
Huset Mormont har varit trogna huset Stark i tusen år.
Vi kommer inte att visa oss trolösa idag.
Tack, min lady. Hur många män kan vi vänta oss?
Sextiotvå.
- Sextiotvå. - Vi är ett litet men stolt hus.
Varje man från Björnön strider med styrkan av tio från fastlandet.
Om de är hälften så vildsinta som deras lady är Boltons illa ute.
- Kungadråparen. - Svartfisken.
Jag förmodar att du är här för att infria din ed till min brorsdotter.
Jag ser inte Sansa och Arya.
- Jag har dem inte. - Synd.
Vill du återuppta din fångenskap?
- Varför är du här då? - Du vet varför jag är här.
Slottet tillhör huset Frey. Du inkräktar.
I kung Tommens namn beordrar jag dig att ge upp...
Annars dödar du Edmure.
Min brorson är död oavsett vad jag gör.
- Häng honom. - De nöjer sig inte med Edmure.
Du tvingar dem att storma slottet. Hundratals kommer att dö.
Hundratals av mina, tusentals av dina...
om ni kan bräcka murarna.
Vi kommer att bräcka dem och döda er alla.
Men om du ger upp lovar jag att spara dina män, på min heder.
Din heder. Att förhandla med en edsbrytare är att bygga på kvicksand.
Kriget är över, ser. Varför offra män för en förlorad sak?
Så länge som jag lever är kriget inte över.
Det här är mitt hem.
Jag föddes i det här slottet och jag är redo att dö här.
Du kan anfalla eller försöka att svälta ut oss.
Vi har proviant för två år.
Har du råd med två år, Kungadråpare?
Du tänker inte rädda dina män. Varför gick du med på att förhandla?
Belägringar är långtråkiga.
Jag ville se dig personligen, bilda mig en uppfattning.
- Nu har du det. - Ja, det har jag.
Jag är besviken.
- Svaret är nej. - Om ni bara lyssnar, lord Glover...
Vi lyckades ta tillbaka vårt slott från de järnfödda tack vare Bolton.
Nu vill ni att jag ska förråda dem? Jag riskerar att bli skinflådd.
- Huset Bolton är förrädare. - Har andra hus i Norden valt er?
- Huset Mormont. - Och?
- Vi har sänt bud till hus Manderly. - Jag bryr mig inte om bud.
Ni vill att jag ska ingå i er armé.
Vem strider i den armén?
Största delen utgörs av vildingar.
Ryktena är alltså sanna.
Jag vågade inte tro det.
Jag tog emot er utav respekt för er far.
Nu vill jag att ni ger er av.
Huset Glover tänker inte överge sitt familjesäte-
- för att strida vid sidan av vildingar.
- Lord Glover... - Jag har inget mer att säga.
Huset Glover är svuret till huset Stark.
Svurna att svara en kallelse.
Min familj tjänade huset Stark i århundraden.
Vi grät när vi hörde om er fars död.
När min bror var lord svarade han på Robbs kallelse.
Var fanns kung Robb när de järnfödda attackerade slottet?
När de kastade min hustru och mina barn i fängelse-
- och torterade och mördade våra soldater?
Han var med sin utländska hora-
- och fick sig själv och sina följeslagare dödade.
Jag tjänade huset Stark en gång.
Men huset Stark är dött.
- Varför gick vi hit? - Vissa av oss tycker om det.
- Ta åtminstone en drink. - Jag behöver inget.
Gå inte för långt bort. Jag letar strax upp dig.
Ingen på Järnöarna har ett sånt arsle.
Är du inte alls intresserad längre?
Förlåt. Jag ska inte skoja om det.
Jag skulle aldrig göra dig illa, lillebror. Det vet du väl?
- Tror du farbror Euron jagar oss? - Ja visst.
Så länge vi lever är vi ett hot.
- Han hittar oss. - Världen är stor, våra skepp snabba.
- Drick. - Jag vill inte ha nåt.
Jag bryr mig inte om vad du vill. Drick.
Drick upp.
- Jag vet att du har haft det svårt. - Svårt?
Men jag är trött på att se dig krypa som en slagen hund.
Drick upp den förbannade ölen.
Och lyssna på mig.
Jag behöver dig, den riktige Theon Greyjoy. Inte det här.
Kan du hitta honom åt mig?
Drick.
Du flydde, hör du det? Du kom undan för gott.
- Vi ska skipa rättvisa. - Rättvisa skulle innebära min död.
Skit i rättvisa. Vi hämnas istället. Drick.
Lyssna på mig.
Om du är så nedbruten att du inte kan komma tillbaka, ta en kniv.
Gör slut på det.
Men om du stannar kvar, Theon, så behöver jag dig.
Vi ska segla till Meereen.
Vi ska ingå i en allians med den här drakdrottningen.
Och vi ska ta tillbaka Järnöarna.
Är du med mig?
Är du verkligen med mig?
Eftersom det är min sista natt i land på länge ska jag knulla den där.
Stannis slog läger här på vägen till Winterfell.
Är det bra?
Han var Westeros mest erfarne härförare.
Han valde den här platsen av en anledning.
Bergen är ett naturligt skydd och här finns vatten till hästarna.
Jag tänker inte stanna länge. Det kan komma en storm till.
Snön besegrade Stannis lika mycket som huset Bolton.
Vi måste marschera mot Winterfell medan vi kan.
Två tusen vildingar, 200 Hornwoods, 143 Mazins.
Sextiotvå Mormonts.
Det är inte vad vi hoppades på.
Men vi har en chans om vi är försiktiga och listiga.
Helvete!
Är han din mest pålitlige rådgivare nu-
- för att han vann dig sextiotvå män från en tioåring?
Utan ser Davos skulle jag inte stå här och han tjänade Stannis väl.
Stannis som förlorade vid Svartvattnet, som mördade sin bror-
-och som saknar sitt huvud.
- Vi behöver fler män. - Vi har inte tid.
- Om vi red till Castle Cerwyn... - Vi har den armé vi har.
Vem fan är du?
Jag var soldat en gång.
Mina överordnade trodde att jag var modig. Det var jag inte.
Jag flydde aldrig från en strid.
Jag för rädd att mina vänner skulle se hur rädd jag var.
Jag var en ynkrygg.
Jag följde mina order. Oavsett order.
Bränn byn. Visst. Jag är en mordbrännare.
Stjäl bondens grödor. Bra. Jag är en tjuv.
Döda pojkarna så de inte kan strida mot oss. Jag är en mördare.
Jag minns en gång hur en kvinna skrek och kallade oss djur-
- när vi släpade ut hennes son från deras stuga.
Men vi var inte djur. Djur uppför sig naturligt.
Vi var onaturliga.
Jag skar halsen av pojken medan hans mamma skrek.
Den natten skämdes jag djupt.
Jag skämdes så jag inte kunde äta eller sova.
Jag kunde bara stirra upp i skyn-
- och lyssna på mamman som skrek sin sons namn.
Jag hör hennes skrik för resten av mitt liv.
Jag kan inte göra det ogjort.
Men jag kan sprida lite godhet i världen.
Det är allt någon av oss kan, eller hur?
Det är aldrig för sent att sluta stjäla och mörda-
-och börja hjälpa människor.
Det är aldrig för sent att återvända.
Det handlar inte om att gudarna ska besvara dina böner.
Det handlar inte om gudarna alls. Det handlar om dig.
Du måste lära dig att besvara dina egna böner.
De Sju bevare er, mina vänner.
Hur kan vi hjälpa er?
- Vad gör ni här? - Vi talar om livet.
- Ni? - Beskyddar folket.
Vi tackar er för ert beskydd.
Vem beskyddar ni oss från?
- Har ni hästar? - Inga hästar.
- Inget guld. Inget stål. - Mat, då.
- Man blir hungrig av att skydda folk. - Det tror jag säkert.
Ni kan stanna och äta med oss. Men vi är många hungriga här.
Var rädda om er. Natten är mörk och full av fasor.
"De sju bevare er, mina vänner."
Jag är septon. Vad skulle jag ha sagt?
De tror inte på de Sju. Brödraskapet följer den Röda guden.
Men alla är välkomna här. Vi har ändå inget de vill ha.
Jo visst. Ni har mat, ni har stål fastän du sa nej. Och kvinnor.
Vad vill du göra? Strida mot dem? Döda dem?
Det blir du mot dem alla. Ingen här kan strida.
- Du kan. - Jag har stridit klart.
- Även för att försvara dig själv? - Våld är en sjukdom.
Du kan inte bota en sjukdom genom att sprida den till fler.
Du kan inte bota den genom att dö heller.
Du har arbetat nog. Kom, jag ska ordna mat.
Det blir en kall natt. Vi behöver ved att elda med.
Jag sparar en skål soppa till dig. Det kanske finns öl också.
Han brukar inte ljuga och han säger att de järnfödda är i Slavbukten.
Jag tänker inte komma nära de galningarna.
- Du är från Westeros. - Varför bryr du dig om det?
Jag vill boka en plats hem.
Du? Du har inte råd.
- Var stal du det här? - Vad spelar det för roll?
Vi lättar ankar om två dagar.
Du kan få en hängmatta i tredje klass.
Jag vill ha en koj.
Och vi seglar i gryningen.
Vi ses i soluppgången.
Trevlig flicka.