Released on www.DanishBits.org
Bränn dem!
Var är min syster?
Bränn dem!
Meera, de har hittat oss.
Förlåt mig!
Följ med mig. Nu!
De döda vilar inte.
- Det är så grönt. - Javisst.
Söder om Flodlandet tar helt andra sorters träd över.
Lönn, alm, björk, poppel.
Några enstaka pilträd.
Nu när sommaren är över får alla löven höstfärger.
Men det är ändå grönare här än någon annanstans.
Du är nervös. Du pratar när du är nervös.
Det är inte bättre än att hålla tyst.
Jag räknade inte med att återvända-
- efter att far tvingade mig att avsäga mig titel och arv...
och hotade att döda mig om jag inte lydde.
Man känner sig inte välkommen då.
Och jag räknade verkligen inte med att få presentera honom för familjen.
Du vet väl vad du ska säga?
- Att lille Sam är ditt barn. - Ja. Det är mycket viktigt.
Om han tror att lille Sam är hans barnbarn, tar han emot er.
Han får en utbildning och du kan hjälpa till att lära honom läsa.
Vad har du berättat om mig för din familj?
- Jag sa att vi träffades norrut. - Sa du hur långt norrut?
Pergamentbiten var inte så stor...
Berättade du inte att jag är en vilding?
Saken är den att min far inte tycker om vildingar.
Han hoppades att jag skulle "döda några jävla vildingar".
Vi bör nog undvika att prata om det om det går.
Jag tror att vi är framme.
- Sam. Åh, Sam! - Hej, mor.
Jag trodde inte att jag skulle få se dig igen.
Talla? Du är en kvinna nu!
Jag måste gifta mig med Simon Fossoway.
- Han har gula tänder och... - Det räcker, Talla.
Mor, det här är Gilly.
Kära nån...! Så vacker du är.
Jag är glad att få möta er, lady Tarly.
Det här... Det här är vår son, Samwell.
Hej, lillen.
Det är jag, din farmor.
- Får jag hålla honom? - Ja, naturligtvis.
Du är nyfiken, det märks.
Du blir en bildad man, precis som din far.
Var är far? Kommer de?
De är ute och jagar. De är hemma till middagen.
Kom in. Vilken resa. Ni måste vara utmattade.
Kom. Du vill säkert bada efter den långa resan.
Och du behöver en middagsklänning! Du kan ta en av mina.
Vilka är dina färger? Midnattsblått eller... silver.
Kom. Du får välja ett av mina badrum.
- Finns det ingen annan möjlighet? - Du fruktar för henne.
Naturligtvis fruktar jag för henne.
Det verkar så farligt, bara.
Hon kommer att stå under beskydd hela vägen.
Trons krigare ser med oblida ögon på de som tar sig friheter.
Och drottning Margaery är inte er mor.
Jag tror att gudarna kommer att göra folket välvilligt inställda.
Hon har verkligen öppnat sitt hjärta för dem.
Hon har alltid varit hängiven de fattiga och olyckligt lottade.
Och nu är hon hängiven gudarna också.
Vill ni träffa henne?
- Har de gjort dig illa? - Nej, ers nåd.
Jag har saknat dig mer än du kan ana.
Vi är snart tillsammans igen. Allt blir bättre än det var förr.
Hur då bättre? Snart...
Botgöringsvandring. Han säger att det är enda sättet.
- Har du talat med högstesparven? - Ja. Några gånger.
- Har du? - Ja.
Han är inte vad vi väntade oss, eller hur?
Du tror att jag är tokig. Jag låter tokig.
Nej. Nej, det gör du inte. Det skulle du aldrig göra.
- Du har rätt. Han är mycket mer... - Det är han.
Det är något med honom. Hans sätt att se på världen.
Det är inte lätt att erkänna för sig själv hur man verkligen är.
Det har tagit tid. Han har hjälpt mig.
Vad pratar du om? Du är en bra människa. Det har du alltid varit.
Du är den bästa människa jag känner.
Jag berättade precis om din omtanke om de fattiga.
Ja, jag besökte deras ruckel och gav dem soppa-
- och försäkrade mig om att alla såg mig göra det.
Jag gav dem aldrig vad de verkligen behövde.
Jag har tänkt mycket på hur duktig jag var på att låtsas vara god.
Jag lurade i mig själv berättelser om vem jag var.
Så många lögner.
- Jag förstår inte... - Allt är som det ska.
Det är en sån befrielse att göra sig av med lögnerna.
Och Loras?
Jag älskar min bror. Jag kommer alltid att älska min bror.
Hans själ är ren och perfekt.
Hans synder raderar inte ut renheten, de fördunklar den bara.
Han måste bara göra bot för dem. Det måste vi alla.
Förr eller senare, på ett eller annat sätt.
Gudarna har en plan för oss alla.
Det är svårt att gå i det här.
Den är vacker. Du är vacker.
Det här rådjursköttet är mycket gott. Är det från dagens jakt?
Det har vi inte hunnit preparera. Det här är från förra veckan.
Naturligtvis. Förlåt. Lång resa...
Fällde den på 70 meter - ett skott.
Det är inget dåligt avstånd.
- Jagar ni mycket vid Muren? - Javisst, en hel del.
Norr om Muren måste man jaga för att äta.
- Mest rådjur, eller hjort också? - Kaniner.
Ibland ekorrar.
Jag säger "vi", men för det mesta är det min vän Jon. Ibland Edd.
Och Gilly är också en ganska duktig jägare. Jägerska...
Jag förmodar att det är vanligt där du växte upp.
Vi träffade en man - lord Umber från Last Hearth, eller hur?
Han hade lärt sina döttrar att jaga.
Lärde din far dig att jaga? Vår far skulle aldrig lära oss det.
Vår far skulle kunna lära sig ett och annat av din far.
Det räcker.
Samwell, vill du ha mer bröd?
Ja. Ja tack. Tack, mor.
Är du inte redan fet så det räcker?
Jag reste söderut på överbefälhavarens order.
- Han vill att jag... - Jag har läst ditt brev.
Du ska bli maester.
Ja, och när jag har min kedja återvänder jag till Castle Black.
Jag trodde att Nattens väktare skulle göra en man av dig.
Något som liknade en man, åtminstone...
Men du lyckades förbli vek och fet.
Du sitter med näsan i böcker...
och läser om bättre mäns bedrifter.
Du kan väl fortfarande inte rida eller svinga ett svärd.
Att vara maester till Nattens väktare är en ära.
Han kan visst svinga ett svärd.
Han har dödat en thenn.
Han har dödat en Vit vandrare.
De existerar inte.
Jag såg det själv på väg ner mot Castle Black.
Han satte en dolk i den Vita vandrarens hjärta.
Han har riskerat sitt liv för att rädda mig flera gånger.
Han är en bättre krigare än nån av er nånsin kan bli.
På väg ner till Castle Black?
Var dödade han en Vit vandrare?
Varifrån kommer du och hur träffade du min son?
Nattens väktare kom till vår gård.
- Var? - Gilly...
- Norr om Muren. - Norr om Muren?
Du är en vilding.
De Sju kungadömena har stridit mot dem i århundraden-
- och nu har jag en som gäst i min hall!
Tack vare min son.
Ser du svärdet? Det kallas Hjärtbane.
Vi har haft det i familjen i 500 år.
Det är valyriskt stål. Det finns bara en handfull kvar.
Det borde bli min förstfödde sons när jag dör. Han där.
Han kommer aldrig att svinga det svärdet.
Om han skulle bli lord Tarly av Horn Hill-
- skulle det betyda slutet för det här huset.
Jag trodde att du var en hora från Mole's Town. Det hade jag godtagit.
Vem annars skulle vilja ha honom?
Men jag överskattade honom.
Det var en vildingshora som förförde min son.
Är det ditt sätt att ge igen, pojk?
Att föra det där till bords och lura mig att äta med det?
Och du fick det du var ute efter. En oäkting. En halvblodsoäkting.
Din inbjudan till vårt hem.
Kom, min kära. Talla.
Jag har tappat aptiten.
- Han vanhedrar oss. - Du vanhedrar dig själv.
Din mor är en fin kvinna. Du är inte värdig henne.
För hennes skull får vildingen stanna och arbeta i köket.
Oäktingen blir uppfostrad här.
Men det här blir sista natten du nånsin tillbringar på Horn Hill.
Förlåt att jag lät honom behandla dig så.
Jag var rädd att han skulle kasta ut dig och lille Sam.
Jag är inte arg på dig.
Jag är arg för att hemska människor kan göra så mot goda människor.
När måste du ge dig av?
Så fort det ljusnar.
Säg farväl till honom från mig.
Du är inte som han tror, Sam. Han vet inte vad du är.
Farväl, Gilly.
- Sam? - Vi ska ge oss av.
- Hämta dina saker. - Jag har inga saker.
- Vad gör du? - Vi hör ihop. Alla tre.
- Men din mor och din syster? - De förstår.
- Din systers klänning... - Hon bryr sig inte om det.
Den ser bättre ut på dig ändå.
- Sam, det är din fars svärd. - Det är min familjs svärd.
Sam, kommer han inte att försöka ta tillbaka det?
Han kan ju försöka.
Lejonet och rosen är ett Tack, Gudarna, för det
Och dig, min ljuvliga brud Ska jag älska i evighet
Var hälsad, kung Joffrey Var hälsad, drottning Margaery
Och nu en skål för drottningen Den skönaste av alla
Och farbror får ny titel nu Ska "kunglig munskänk" kallas
Ta en stor klunk, min ädla kung Av detta söta vin
Den sista klunk han nånsin tar Och min hämnd, den blir fin
Gift! Mord!
Jag flämtar! Jag dör!
Misär!
Och det var han! Min baneman!
Den lilla djävuln där!
Min förste son Mitt gyllne lejon
Skändligt, oredligt dräpt
Må du finna evig frid Fri från slit och släp
Hör min bön, grymma gudar Ta mitt liv, ej hans
Ty jag kunde inte leva mer Om min gosse ej fanns
O, sorg!
O, svarta dag Mitt hjärta fylls av saknad
Mitt hopp är slut Min lycka all
Och jag vill aldrig vakna
Vad är det för ljud och lukt? Nån ska strax få se på tukt!
Dags nu att se om det är sant Att Tywin skiter guld så grant
Din best, din best! Min fru dödade du
Och även din fars liv tar du nu
Det lömskaste barnet uti detta land
Sån dårskap att låta dig bli...
Mitt värsta brott! Nu gör jag sorti
Det Smala havet korsar vi
Sen får ni se mer förräderi
Frukta inte vintern! Frukta mig!
Tack!
Mina damer och herrar, får jag presentera Bianca! Clarenzo!
Får jag presentera Bobono!
Får jag presentera Camello!
Och sist men inte minst: den charmerande lady Trana!
Piska den här ordentligt. Skaka om lopporna.
Vilken skitpublik!
- Vad gör du här, flicka? - Inget.
Jag såg dig i publiken häromdagen.
Hur många gånger har du sett den här löjliga pjäsen?
- Tre gånger. - Har du betalat?
Nej.
Jag minns när skådespelarna kom till min by.
Jag hade inga pengar, så jag smet in, precis som du.
Såg deras målade ansikten och dräkterna, lyssnade på sångerna-
- och grät när de unga älskande dog i varandras armar.
Jag rymde hemifrån och slog följe med dem nästa dag.
- Du är mycket skicklig. - Mitt avslutande tal är skit.
Men i rättvisans namn ska det sägas att det inte är bra skrivet.
Ändra det då.
Utan dig är det bara fisar, rapar och daskar.
Hur skulle du ändra det?
Drottningen älskar sin son mer än något annat.
Om han togs ifrån henne skulle hon inte bara gråta.
Hon skulle bli arg.
Hon skulle vilja döda den som gjorde så mot henne.
- Vad heter du? - Mercy.
Du har uttrycksfulla ögon, Mercy. Underbara ögonbryn.
Låtsas du ibland vara någon annan?
Jag måste gå. Min far väntar på mig.
Lady Trana, de älskade dig.
De var rara eller fulla. Rara på fyllan.
Inga skratt åt Neds död.
De är värre än djur.
Men de älskade henne. Alla älskar henne.
Ja, du avgudas av både folk och fä.
Jag gör vad jag kan med det jag får.
Med det du får?
- Jag tänkte att... - Jaså, är vi tänkare nu?
- Upp till tuttarna fylld av idéer! - Jag menade inte...
Du har idéer. Jag har idéer. Han har idéer.
Varför skulle mina idéer vara mer värda än dina-
- bara för att jag har gjort det här i hela mitt liv?
Vem kan bedöma mitt arbete?
Det här är mitt yrke. Jag vet vad jag gör.
Du har ingen rätt att ha en åsikt.
Passa dig för henne.
Hon vill se dig död.
- Nå? - Som jag trodde.
Synd. En flicka hade många gåvor.
Du lovade mig.
Låt henne inte lida.
Kompani halt!
- Min lord. - Min lord.
Mina vänner. Tiden är inne.
Galenskap har tagit över staden-
-och satt klorna i mina barn!
Nu måste vi driva den tillbaka ner under de stenar från vilka den kom!
Galenskapens tid är slut!
Framåt marsch!
Rik eller fattig, frälse eller ofrälse...
om vi syndar måste vi göra bot.
Margaery av huset Tyrell kom till oss som en syndare.
Hon stod inför gudarna i den heliga septen och ljög.
Hon blundade för sin brors synder, hon skämde ut sitt hus-
-sin kung och sig själv.
Kompani halt!
Vänster om!
Lord Tyrell.
- Ser Jaime. - Ursäkta att vi avbryter.
Vi ska hämta drottning Margaery och ser Loras Tyrell.
Ge oss dem och vi ger oss iväg.
Jag har inte makten att ge er dem, och ni har inte makten att ta dem.
Just det!
Spjut redo!
Jag talar för kung Tommen, den förste av sitt namn.
Gudarna erkänner inte hans auktoritet i detta fall.
Ni har redan förolämpat ett mäktigt hus, det blir inte ett andra.
Varenda sparv kommer att dö innan Margaery Tyrell går gatan fram.
Att dö i gudarnas tjänst skulle behaga var och en av oss.
Vi längtar efter det.
Men det krävs inte idag.
Det blir ingen botgöringsvandring.
Spjut upp!
Drottning Margaery har gjort bot för sina synder-
- genom att hjälpa ännu en människa in i de Sjus sanna ljus.
Tillsammans inleder vi en ny harmonins era.
En helig allians mellan kronan och tron.
Välsigne er, drottning Margaery.
Kronan och tron är världens två grundpelare.
Tillsammans ska vi åter göra de Sju kungarikena ryktbara.
- Vad är det som händer? - Han har besegrat oss.
Det är vad som händer.
När du angrep tron angrep du även kronan.
Därmed är du ovärdig att tjäna som överbefälhavare av Kungsvakten.
Jag har varit Kungsvakt sen innan du föddes.
Du måste inte göra så här. Du måste inte göra något alls.
- Jag måste svara inför gudarna. - Inte när du sitter där.
Kronans beslut är slutgiltigt.
Ska jag gå naken genom gatorna?
Eller ska jag sitta i en fängelsehåla och lära mig om gudarnas nåd?
Du har tjänat ditt hus och din kung lojalt under många år-
-och det kommer du att fortsätta med.
Men inte här i staden.
Har ni... förlorat det?
- Ja, far. - Det är ett slott, inte ett får!
Ni vet väl fortfarande var det ligger?
Ni förlorade inte Riverrun. Ni lät Svartfisken ta det ifrån er.
Han överrumplade oss. Han känner slottet bättre än vi.
Ni tappade bort honom efter Blodsbröllopet.
Ni hade honom här i hallen men släppte iväg honom.
När jag beordrade er att döda honom kunde ni inte hitta honom.
Då har man förlorat nåt. Och nu har han tagit Riverrun.
- Far kan inte klandra oss... - I 300 år kysste vi Tullys skor.
Vi svor eder till dem och deras stinkande fiskfanor. Aldrig mer!
- Riverrun är vårt. Ta tillbaka det. - Vi har inte nog med män.
Vi har tio gånger fler män än den förbaskade Svartfisken.
Huset Mallister har rest sig mot oss, och huset Blackwood.
Brödraskapet utan banér samlar bönderna emot oss-
-och gör räder mot våra provianttåg.
Riverrun kan motstå belägring under ett år.
Det räcker med ursäkter! De skrattar åt oss!
Över Flodlandet, ända till King's Landing!
Överallt skrattar de åt oss. Jag hör det i sömnen!
Jag är inte död ännu, oturligt nog för er-
- och jag tänker inte dö förrän de sätter skrattet i halsen allihop.
Ta tillbaka slottet.
- Han ger aldrig upp, far. - Jodå, han ger upp.
Du visar honom kniven som dödade Robb Starks barn i moderlivet.
Och du visar kniven som skar halsen av hans brorsdotter.
Och påminn honom om vem det var som gifte sig vid Blodsbröllopet.
Hans brorson.
Upp med hakan, lord Edmure. Du ska hem.
Jag blir ivägskickad för att göra nåt åt Svartfisken.
Walder Frey klarar inte av det själv, för han är 400 år gammal.
Jag blir skickad till Flodlandet för en belägring som kan ta månader.
Bättre att du är där med en armé än i septens fängelsehålor.
Jag tänker inte bege mig till Flodlandet.
Jag ska ge Bronn den största säcken med guld som nånsin skådats-
- och be honom samla de bästa mördarna han känner.
Jag ska leda dem till septen och halshugga högstesparven.
- Du får inte. - Han har vår son! Han stal honom!
Han har splittrat vår familj. Hur bör vi behandla de som splittrar oss?
Vi bör behandla dem skoningslöst och det ska vi.
Men du kommer inte levande ur septen. Utan dig är allt det här meningslöst.
Led vår armé. Där hör du hemma, där ville far ha dig.
Visa våra män var deras lojalitet hör hemma.
Visa dem vad vi Lannisters är och vad vi gör med våra fiender.
Ta tillbaka slottet för att det är vårt och för att du kan.
Du ska snart ställas inför rätta. Jag måste vara här med dig.
Det kommer att bli tvekamp. Jag har Berget.
De har gjort oss båda två starkare. Allihop.
De vet inte hur starka vi är. De vet inte vad vi ska göra med dem.
Vi har alltid varit tillsammans. Vi ska alltid vara tillsammans.
Vi är de enda människorna i hela världen.
Varför hjälpte du oss?
- Den treögda korpen bad mig. - Han är död.
Nu lever han igen.
Sist jag såg dig var du en pojke.
En orädd pojke som älskade att klättra på slottsmurarna.
- Han skrämde sin mor. - Vem är du?
Farbror Benjen.
Jon skrev att du gått förlorad på andra sidan Muren.
Jag ledde en grupp män på jakt efter de Vita vandrarna.
De hittade oss.
En Vit vandrare högg mig i magen med ett issvärd.
Lämnade mig att dö och förvandlas.
Barnen hittade mig.
- De avvärjde vandrarens magi. - Hur?
På samma sätt som de skapade vandrarna. Du såg det själv.
Drakglas. En skärva drakglas i ditt hjärta.
Du är den treögda korpen nu.
Jag hann inte lära mig. Jag har ingen kontroll.
Du måste lära dig innan Nattkungen kommer.
Drick.
På ett eller annat sätt tar han sig till människornas värld.
När han gör det kommer du att vänta på honom...
och du kommer att vara redo.
Är allt bra?
- Hur långt är det kvar till Meereen? - Minst en veckas ritt.
Hur många skepp krävs för att ta min khalasar till Westeros?
Dothrakierna och deras hästar, de Obesudlade och Andrasönerna?
Tusen skepp. Troligen mer.
- Vem har så många? - Ingen.
Ingen ännu.
Så vi rider till Meereen och sen seglar vi till Westeros. Och sen?
Sen tar jag det som tillhör mig.
Du är inte ämnad för att sitta i ett palats.
Vad är jag ämnad för?
Du är en erövrare, Daenerys Stormfödd.
Vänta här.