SOSTŲ KARAI ŠEŠTO SEZONO PIRMA SERIJA
Čia Lordas Vadas!
Padėkite įnešti jį vidun.
Tai padarė Thornas.
Kaip manai, keliais broliais gali pasitikėti?
Pasitikėti?
Tais, kurie yra šiame kambaryje.
Ar vilkas tave pažįsta?
Mums reikės visos įmanomos pagalbos.
Sere Davosai.
Mačiau jį liepsnose,
besikaunantį prie Vinterfelo.
Negaliu kalbėti už liepsnas...
Tačiau jis mirė.
Jis buvo mūsų Lordas Vadas.
Niekada neturėjo juo tapti!
Visi žinote, kodėl čia esate.
Džonas Snou - negyvas.
Kas jį nužudė?
Aš.
Kartu su Bovenu Maršalu, Otelu Jarviku
ir kitais šioje pilyje esančiais kariais.
- Žudikai! - Išdavikai!
Jūs teisūs!
Mes visi įvykdėme išdavystę.
Džonas Snou buvo mano Lordas Vadas.
Tačiau aš jam nieko nejaučiau.
Tai nebuvo paslaptis.
Tačiau aš nebuvau nepaklusęs įsakymui.
Ištikimybė yra pamatas
ant kurio pastatytas Nakties Sargyba.
O Sargyba man reiškia viską.
Pašvenčiau savo gyvenimą,
visi pašventėme savo gyvenimus Nakties Sargybai.
Džonas Snou ketino sunaikinti Nakties Sargybą.
Jis praleido laukinius pro mūsų vartus,
nors to dar nebuvo padaręs nė vienas Lordas Vadas.
Jis atidavė jiems žemę, kurioje jie plėšikavo,
prievartavo ir žudė.
Lordas Vadas Snou darė tai, kas jo nuomone buvo teisinga,
aš tuo neabejoju.
Tačiau juo nuomonė būtų pražudžiusi mus visus.
Jo veiksmai mus privedė prie siaubingo pasirinkimo.
Ir mes jį įgyvendinimo.
Jis pamatys, kad neatėjome.
Thornas bus tą jau paskelbęs oficialiai.
Juodojo Pilis yra jo.
Man vienodai kas sėdi prie vadovų stalo.
Džonas buvo mano draugas.
Tie šūdžiai jį paskerdė.
Dabar atsilyginsime jiems tuo pačiu.
Mūsų per mažai.
- Mes turime didvilkį. - To per mažai.
Lordą Vadą Snou pažinojau neilgai,
tačiau turiu manyti, kad jis nebūtų norėjęs, jog jo draugai žūtų perniek.
Jei ketinai sulaukti rytojaus, atėjai ne į tą kambarį.
Šiandien visi mirsime.
Manau, kad prieš tai turėtume pasistengti su savimi pasiimti Thorną.
Mums reikia kovoti, tačiau nereikia mirti.
- Nereikės, jei mums padės. - Kas mums padės?
Ne jūs vieni esate skolingi savo gyvybes Džonui Snou.
Užremk duris.
Nieko neįleisk.
Grįšiu kaip galėdamas greičiau.
Jai buvo vienuolika, kai ją mačiau pirmą kartą.
Šunidės prižiūrėtojo dukra.
Ji kvepėjo šunimi.
Dar nebuvau subrendęs, tačiau jau tada visi manęs bijojo.
Tu tikrai bijojai.
Tačiau ne Miranda.
Ką galėjau padaryti jai aš, ko negalėjo padaryti tie skalikai?
Ji buvo bebaimė.
Ji galėjo padaryti bet ką.
Už tavo skausmą bus atsilyginta tūkstantį kartų.
Norėčiau, kad galėtum būti čia ir stebėtum tai.
Ar iškasti jai kapą, milorde?
Ar liepsite vyrams užkurti laužą?
Palaidoti? Sudeginti?
Čia gera mėsa.
Sušerk šunims.
Tavo vadovavimas kavalerijai buvo įspūdingas.
Tavo dėka netikras karaliaus Stanis Barateonas yra negyvas.
Ar žinai, kas atliko mirtinį kirtį?
- Ne. - Labai gaila.
Atsilyginčiau tam vyrui.
Nepaisant to, tai didi pergalė.
Ar jautiesi nugalėtoju?
Maištavau prieš karalystę,
kad suorganizuočiau tavo santuoką su Sansa Stark.
Manai, kad naktį deginti vežimus
ir pjauti pavargusius Barateono karius bus tas pats,
kas stoti į kovą su pasiruošusia ir viskuo aprūpinta Lanisterių armija?
Ne.
Sulauksime atpildo.
Kad atsilaikytume mums reikia Šiaurės.
Visos Šiaurės.
Be Sansos Stark jie mūsų nepalaikys.
Tačiau mes nebeturime Sansos Stark.
Žaidei savo žaidimus su ja.
Žaidei savo žaidimus su Geležinių Salų įpėdiniu ir dabar jų abiejų nebėra.
Jų ieško mano vyrų komanda su geriausiais skalikais.
Jie toli nenukeliaus.
Džiugu tą girdėti.
Be Sansos nesusilauksi įpėdinio,
o be įpėdinio, na...
Tikėkimės, kad meisteriai teisūs
ir ledi Valda laukiasi berniuko.
Negalime sustoti.
Turėsime pereiti upę.
- Negaliu. - Tik taip atsikratysime skalikais.
Bet vanduo per šaltas. Aš negaliu. Mirsiu.
Mačiau ką jo skalikai padaro žmogui.
Taip mirti būtų geriau.
Čionai. Nagi.
Sansa.
Liepk jiems nurimti!
Lik čia. Aš juos nuviliosiu.
Ne, be tavęs aš neišgyvensiu.
Išgyvensi.
Eik į šiaurę. Tik į šiaurę.
Džonas yra Juodosios Pilies Lordas vadas.
Jis tau padės.
Ką nors matote?
- Štai jie! - Pirmyn!
Kur ledi Bolton?
- Mirusi. - Melagis.
Ji susilaužė savo koją šokdama nuo pylimo.
Palikau ją mirti sniege.
Jie kažką užuodžia!
Ramiai.
Įdomu, kokią tavo dalį Ramzis nupjaus šįkart.
Raitelis! Kas čia?
Čia suknista moteris.
Ne! Prašau!
Ledi Sansa, vėl siūlau savo paslaugas.
Ginsiu, patarsiu
ir atiduosiu savo gyvybę jums, jei tik to prireiks.
Prisiekiu ir senaisiais, ir naujaisiais dievais.
O aš prisiekiu...
Kad visados turėsi vietą mano širdyje
ir...
Mėsos ir midaus prie mano stalo.
Ir neprašysiu atlikti to,
kas gali jums užtraukti negarbę.
Prisiekiu ir senaisiais, ir naujaisiais dievais.
Stokitės.
Jūsų Didenybe, atsiprašau, kad trukdau.
Laivas iš Dorno įplaukė į uostą.
Mirsela.
Ar prisimeni kada pirmą kartą matei numirėlį?
Mama.
Kai ji mirė, tik ir galvojau,
kas jai bus dabar?
Kasdien, kasnakt -
kaip mama atrodo dabar?
Ar ji pradėjo pūstis?
Ar pajuodo jos oda?
Ar lūpos nusilupo nuo dantų?
Dabar galvoju apie Mirselos užrakinimą kriptoje.
Galvoju apie jos veidelį, kuris pradeda irti.
Negalvok apie tai.
Privalau.
Privalau. Neteisinga, kad jai reikia kentėti vienai.
Jai kentėti nereikia. Jos nebėra.
Dabar jos niekas nenuskriaus.
Ji buvo gera.
Nuo pat gimimo ji buvo labai miela.
Nežinau iš ko tai paveldėjo.
Ji buvo visiškai į mane nepanaši.
Nei žiaurumo, nei pavydo. Tik gėris.
Žinau.
Maniau, kad jei galiu sukurti ką nors tokį gerą,
tokį tyrą...
- Galbūt nesu pabaisa. - Paklausyk manęs.
Ji buvo mano dukra ir aš ją nuvyliau.
Ne, žinojau, kad tai nutiks.
Ragana man tai pasakė prieš daugelį metų.
Ji pažadėjo man, kad susilauksiu trijų vaikų ir pažadėjo, kad jie mirs.
"Auksinės bus jų įkapės."
Viskas, ką ji sakė, išsipildė.
Negalėjai to sustabdyti.
Tai pranašystė. Toks likimas.
- Juk netiki tuo. - Žinoma, kad tikiu.
Pats man tą sakei, kai tėvas mirė.
Sakei, kad turime likti kartu.
Sakei, kad žmonės bandys mus išskirti, atimti tai, kas mūsų.
Tai irgi buvo pranašystė.
Nesiklausiau tavęs, nors viskas, ką sakei, išsipildė.
Velniop pranašystes. Velniop likimą.
Velniop visus, kurie nepriklauso mūsų šeimai.
Tik mes esame svarbūs.
Tik mes, visame pasaulyje.
Viską, ką jie atėmė iš mūsų, mes atsiimsime, ir atsiimsime daugiau.
Pasiimsime viską.
"Septyniuose Pragaruose pro kraštus liejasi teisinguolių sielos.
Jie rėkia agonijoje ir jų gėda tokia didelė,
kad jie nė nejaučia liepsnų,
nes dabar supranta, jei nebūtų slėpę savo nuodėmių, būtų buvę išgelbėti.
Norėčiau pamatyti savo brolį.
- Prisipažink. - Prašau.
Kaip jis? Pasakykite bent tai.
Prisipažink.
Aš karalienė ir reikalauju pamatyti savo brolį.
Nusidėjėliai negali reikalauti.
Jie gali tik prisipažinti.
Septa Unela.
Kitiems mūsų svečiams reikia jūsų.
Štai...
Septa Unela kartais gali persistengti.
Pasikalbėsiu su ja.
Ar galite pasakyti kaip laikosi mano brolis?
Čia atėjau ne dėl sero Loro.
Jūsų vyras labai jūsų ilgisi.
Meilė tarp vyro ir žmonos yra šventa.
Ji atspindi meilę, kurią mums jaučia dievai.
Tačiau nuodėmės veda mus iš šventojo kelio.
Ir tik prisipažinimas gali išpirkti nuodėmę.
Neturiu ko prisipažinti.
Tiki, kad esi tyra?
Tobula?
Be nuodėmės?
Nė vienas toks nėra.
Pradėjai eiti reikiamu keliu,
tačiau tau liko dar toli eiti.
Visados pavydėjau Oberinui.
Jis gyveno.
Gyveno iš tiesų.
Plaukiojo po pasaulį.
Kovojo su kitų šalių vyrais.
Miegojo su pačiomis gražiausiomis moterimis.
- Ir vyrais. - Ir vyrais.
Jis patyrė viską,
kol aš sėdėjau čia Dorne
bandydamas padaryti viską, kad mano žmonės būtų gyvi ir pavalgę.
Bet toks yra gyvenimas.
Visi turime savo vaidmenis.
Oberinas gimė būti nuotykių ieškotoju.
Aš gimiau valdyti.
Dievai ne kvaili.
Būtum prastas nuotykių ieškotojas.
O Oberinas...
Jis būtų siaubingas valdovas.
Tavo mama yra nuostabi moteris, ar žinai?
Prince Doranai.
Princesė Mirsela.
Kada paskutinį kartą buvai išėjęs iš šių rūmų?
Tu nepažįsti savo paties žmonių.
Nežinai jų pasibjaurėjimo tavimi.
Elija Martel buvo išprievartauta ir nužudyta, tačiau tu nieko nedarei.
Oberinas Martelis buvo paskerstas, tačiau tu nieko nedarei.
Tu nesi dornietis.
Tu nesi mūsų princas.
Mano sūnus Tristanas...
Tavo sūnus toks pat silpnas kaip ir tu.
Silpni vyrai daugiau niekada nevaldys Dorno.
Sakiau, kad nesu alkanas.
Neatėjome tavęs pamaitinti.
Atėjome tavęs nužudyti.
Nori, kad tą padarytų ji ar aš?
Mes šeima. Nenoriu jūsų sužeisti.
Ji ar aš?
Tu.
Gerai.
Protingas berniukas.
Esi godi kekšė, žinojai?
Niekada nesutvarkysime šio miesto problemų
sėdėdami 250 metrų aukščio piramidėje.
Viskas bus gerai.
Esame apsirengę kaip paprasti pirkliai.
Vaikštai kaip turtingas žmogus.
Ar ilgai studijavai kaip vaikšto turtingi žmonės?
Vaikštai taip tarsi šaligatvio akmenys būtų tavo asmeninė nuosavybė.
Kai buvau berniukas, vogdavau iš tokių kaip tu.
Gerai, kad nebesi berniukas.
Nes nebeturi penio.
Jūsų kūdikiui.
Valgyti.
Ji mano, kad tu nori suvalgyti jos kūdikį.
Jis siaubingai kalba valirietiškai.
Jis nori jums duoti pinigų,
kad jūsų kūdikis galėtų pavalgyti.
- Mhysa reiškia motina valiriečių kalboje. - Žinau, ką reiškia mhysa.
- Kas tai parašė? - Sunku pasakyti.
Mūsų karalienė nebėra tokia populiari Merene kokia buvo.
Harpijų Sūnūs?
Įmanoma.
Daneiris Targeirin atėmė pačią vertingiausią jų nuosavybę,
parodė jiems, kad žmonės apskritai negali būti laikomi nuosavybe.
Galima suprasti kodėl jie yra nelaimingi.
Žinoma,
tą parašyti galėjo ir išlaisvintieji.
Nes naktis tamsi ir pilna pavojų.
Šviesos Valdovas atsiuntė jums Drakonų Motiną,
tačiau tie, kurie myli tamsą, išvijo ją.
Daugelis buvusių vergų mano, kad Daneiris juos apleido.
Ji nuskrido drakonu ir negrįžo.
Ką į tai atsakysite?
Sėdėsite sudėję rankas laukdami Drakonų Motinos sugrįžimo?
Ar perimsite jos liepsną patys?
Ar kovosite už savo išsigelbėjimą patys, kai dabar Karalienė Daneiris to nedaro už jus?
Tai problema.
Baimės dėka Merene vyksta stagnacija.
Kad ir kas esi, kad ir kur keliauji,
kas nors šiame mieste nori tave nužudyti.
Negalime kovoti su priešu, kurio nepažįstame.
Harpijų Sūnūs suplanavo savo puolimą
kovų duobėse labai kruopščiai.
Reiškia, kad jie klauso kažkieno įsakymų.
Ar pradėjai to kažko ieškoti?
Mano mažieji paukšteliai jau iškėlė sparnus.
Greitai jie sugrįš giedodami žmonių auksinėmis kaukėmis dainas.
Na, į Vesterosą greitu metu neplauksime.
Ožys?
Avinas.
Manai, kad jį sudorojo mūsų draugas?
Nežinau, kas dar galėtų išlydyti avino ragus.
Reiškia, kad jojame teisingu keliu.
Galbūt ji pavargo būti karaliene.
Nemanau, kad jai tai labai patinka.
Ji pernelyg protinga, kad jai tai patiktų.
Galbūt ji nuskrido kur nors kitur.
Kur nors toli nuo tokių kaip mes.
Apkeliavau pasaulį.
Nuo tokių kaip mes nepabėgsi.
Nuo jos irgi, ką?
Vis grįžti. Kodėl?
Žinai kodėl.
Ar tavęs neerzina tai,
kad nori žmogaus, kuris nenori tavęs?
Žinoma, kad erzina.
Esi romantikas. Gerbiu tai.
Kartais pažvelgiu į tave ir galvoju
"Štai koks būsiu, kai pasensiu."
Jei pasensi.
Jei pasensiu.
Tikiuosi, kad pasensiu.
Noriu pamatyti, koks bus pasaulis,
kai ji baigs jį užkariauti.
Aš taip pat.
Armija?
Ne armija.
Gauja.
Dotrakiai?
Jie turi ją.
Galbūt ji matė vaiduoklį.
Mano draugo motina matė vaiduoklį ir jos plaukai pabalo.
Rožiniai žmonės bijo saulės.
Ji degina jų odą.
Ji pernelyg ilgai stovėjo saulėje ir jos plaukai pabalo.
Manai, kad ir tarp kojų jos plaukai balti?
Kada nors buvai su moterimi, kuriai tarp kojų balti plaukai?
Tik tada, kai dulkinau tavo močiutę.
Paprašysiu Kalo Moro nakties su tavimi.
Ką pasakysi?
Akys gražios, tačiau ji kvaiša.
Jai nereikia būti protingai, kad būtų išdulkinta per užpakalį.
Kai pabaigiu, mėgstu pasikalbėti. Kitaip reikštų, kad mes niekuo nesiskiriame nuo šunų.
Ne.
Tau, mano Khale.
Baltaplaukė mergina, kurią radome kalnuose.
Pažvelk į tas lūpas, mano kraujo kraujau.
Mėlynakės moterys yra raganos.
Tai visiems žinoma.
Nupjauk jai galvą, kol dar neapkerėjo.
Net jei būčiau aklas, mano žmonos man sakytų
"Nupjauk jos galvą", Net jei būčiau aklas, mano žmonos man sakytų
taip žinočiau, kad moteris yra graži.
Bet aš nesu aklas.
Kas gali būti geriau, kaip pamatyti gražią moterį nuogą pirmą kartą?
Nužudyti kitą Khalą?
Taip, nužudyti kitą Khalą.
Užgrobti miestą, paimti jo žmones vergais
ir pargabenti jų stabus į Vaes Dothrakį.
Palaužti laukinį arklį
ir priversti jį pasiduoti tavo valiai.
Matyti gražią nuogą moterį pirmą kartą yra vienas iš geriausių penkių dalykų gyvenime.
Neliesk manęs.
Aš Daneiris Stormborn iš Targeirinų giminės,
Pirmoji šiuo vardu, Nedegančioji,
Mereno Karalienė, Andalų, Rhoynarų ir Pirmųjų žmonių karalienė,
Didžiosios Žolės jūros karalienė, Grandinių laužytoja ir Drakonų Motina.
Tu esi niekas, milijonoji savo vardu,
Niekino Karaline,
Khalo Moro verge.
Šiąnakt aš permiegosiu su tavimi,
ir jei Didysis Eržilas bus dosnus,
tu man pagimdysi sūnų.
Ar supratai?
Aš nemiegosiu su tavimi.
Ir nenešiosiu nei tavo, nei kieno nors kito vaikų.
Tik ne tol kol saulė nepakils vakaruose ir nenusileis rytuose.
Sakiau, kad ji ragana.
Nupjauk jos galvą.
Man ji patinka. Ji turi valios.
Buvau Khalo Drogo, Khalo Bharbo sūnaus, žmona.
Khalas Drogas negyvas.
Žinau. Aš sudeginau jo kūną.
Atleisk man. Aš nežinojau.
Draudžiama miegoti su Khalo našle.
Niekas tavęs nepalies.
Duodu savo žodį.
Jei palydėsite mane atgal į Mereną,
pasirūpinsiu, kad jūsų khalasarui duotų tūkstantį arklių kaip mano dėkingumo ženklą.
Kai Khalas miršta,
kalisei yra tik viena vieta.
Vaes Dothrakis. Dosh Khaleen šventykla.
Ji turi nugyventi savo dienas su mirusiųjų khalų našlėmis.
Tai žino visi.
Bet juk už tai turi būti kaina.
Žinau, bet ar bandei tą pasakyti jam?
Ačiū.
Kas ten eitų po to, kas nutiko Karaliaus sargybai?
- Gavo ko nusipelnė. - Galbūt,
tačiau aš nerizikuosiu.
Ar klausaisi, akloji mergaite?
Ar girdi kaip jie kalba?
Ar kas nors iš jų kalba su tavimi?
Ne.
Kaip liūdna.
Stokis ir kovok, akloji mergaite.
Aš nematau.
Tai tavo problema, ne mano.
Pasimatysime rytoj.
Sere Davosai, neturime priežasties kovoti.
Mes abu įšventinti riteriai.
Girdėjote, vyrukai? Nėra ko bijoti.
Garantuosiu amnestija visiems broliams,
kurie išmes savo ginklus prieš sutemas.
O jums, sere Davosai, leisiu keliauti į pietus
laisvu žmogumi ant sveiko arklio.
Ir avienos.
Norėčiau avienos.
- Ką? - Nesu medžiotojas.
Man reikės maisto, jei norėsiu pasiekti pietus nemiręs iš bado.
Duosime jums maisto.
Galėsite pasiimti Raudonąją Moterį su savimi, jei norėsite.
Arba galite palikti ją su mumis. Kaip tik norite.
Bet pasiduokite iki sutemų, nes kitaip tai baigsis krauju.
Ačiū, sere Aliseri.
Aptarsime tai tarpusavyje ir pateiksime jums atsakymą.
Vaikinai, nuo tokių vyrų bėgau visą gyvenimą.
Galiu pasakyti, atidarysime tas duris...
Ir jie visus mus išskers.
Jie nori patekti vidun. Jie pateks vidun.
- Taip, tačiau galime jiems apsunkinti dalią. - Edas vienintelė mūsų viltis.
Liūdna situacija, jeigu Edas vienintelė mūsų viltis.
Visados yra Raudonoji Moteris.
Ką raudonplaukė padarys prieš 40 ginkluotų vyrų?
Nematei, ką ji gali, aš mačiau.
www.FiLMAi.in Tekstą vertė maškėbmw