Lugn. Lugn.
Vad kommer du ihåg?
De knivhögg mig.
Olly...
Han satte en kniv i hjärtat på mig.
Jag borde inte vara här.
Damen återuppväckte dig.
Efter...
Efter att du dog, vart tog du vägen då? Vad såg du?
Ingenting. Ingenting alls.
Herren hade sina skäl till att låta dig återvända.
Stannis var inte den utlovade prinsen men någon måste vara det.
Kan du lämna oss en stund?
Du var död. Och nu är du inte det.
För min del känns det helt jävla galet.
Jag kan bara ana hur det känns för dig.
Jag gjorde det jag trodde var rätt...
...och blev mördad för det. Nu är jag tillbaka. Varför?
Jag vet inte. Vi kanske aldrig får veta.
Spelar det någon roll?
Du fortsätter. Du strider så länge du kan.
Du reder upp så mycket av skiten du kan.
Jag vet inte hur det ska gå till. Jag trodde att jag visste, men...
Jag misslyckades.
Bra. Gå nu och misslyckas igen.
De tror att du är något slags gud.
- Mannen som återuppstod. - Jag är ingen gud.
Jag vet. Jag har sett din pitt.
Vilken gud skulle ha en så liten pitt?
Dina ögon är fortfarande bruna.
- Är du fortfarande dig själv? - Jag tror det.
Vänta med att bränna min kropp.
Det var roligt. Är du säker på att du är dig själv?
- Mår du bra? - Ja. Jag mår bra.
Har jag berättat att jag trodde att det heter "vågor"-
- för att man måste våga sig ut på dem?
Vågor. Våga.
Det är ju nästan samma ord.
Men det var innan jag lärde mig läsa.
Sam. Behöver du kräkas?
Vi når snart södern. Jag längtar efter att se Oldtown.
Kaptenen säger att det är den vackraste staden i Westeros.
- Behöver du kräkas igen? - Nej. Nej, nej, nej.
Citadellet släpper inte in kvinnor. Du och lille Sam kan inte bo där.
- Jag fick ju bo på Castle Black. - Citadellet är inte Castle Black.
Där finns ingen Jon Snow eller maester Aemon som hjälper mig.
- Då bor jag i Oldtown. - Ensam? Med barnet och utan pengar?
Om vi inte ska till Oldtown, vart är vi då på väg?
Till mitt hem - Horn Hill.
Min far är... min far, men min mor och min syster är vänliga.
De tar hand om er båda.
"Dit du går går jag också." Så sa du.
Jag sa det för att jag vill att du och lille Sam ska vara trygga.
Jag vill bli maester för att hjälpa Jon så att ni får vara trygga.
- Vi och alla andra i världen. - Jag bryr mig inte om dem.
Eller jo, det gör jag. Nej, inte egentligen.
Jag bryr mig om dig och honom.
Jag vet det, Sam, och det vet han också.
Du är den ende som nånsin har gjort det.
Om du tror att det blir bäst så här så litar vi på dig.
Det skulle kännas bättre om du kastade nåt på mig.
Jag skulle aldrig göra så mot min sons far.
- Det där är min far. - Och Howland Reed. Meeras far.
- Ser Arthur Dayne. - Gryningssvärdet.
Han var den bäste krigaren far nånsin hade sett.
- Lord Stark. - Jag sökte efter er på Treudden.
Vi var inte där.
Din vän usurpatorn vore död och begraven om vi hade varit där.
Galne kungen är död. Rhaegar är begraven.
- Varför skyddade ni inte er prins? - Vår prins ville ha oss här.
Var är min syster?
Jag önskar er lycka till i de stundande striderna.
Nu börjar det.
Nej. Nu slutar det.
- Han är bättre än far. - Mycket bättre.
- Men far besegrade honom ju. - Gjorde han?
Jag har hört berättelsen tusen gånger.
Han högg ner honom bakifrån.
- Vad finns i tornet? - Det räcker för idag.
- Vi kommer tillbaka. - Jag vill se vart han går.
Far!
Varför gjorde du så? Ta mig tillbaka dit!
Nej.
- Han hörde mig. - Kanske.
- Kanske hörde han vinden. - Han hörde mig.
Det förflutna är redan skrivet. Bläcket är torrt.
Vad finns i tornet? Jag vill tillbaka dit.
Jag har varnat dig. Om du stannar för länge kan du inte återvända.
Varför måste jag återvända?
För att bli krympling igen? För att prata med en gamling i ett träd?
Tror du att jag ville sitta här i tusen år och bli övervuxen av rötter?
- Varför gjorde du det då? - Jag väntade på dig.
- Jag vill inte bli som du. - Det förstår jag.
Du blir inte kvar här för evigt. Du blir inte nån gamling i ett träd.
Men innan du ger dig av måste du lära dig.
- Lära mig vad? - Allt.
Storkhaleesi! Rör på dig.
Välkommen hem, khaleesi.
Gå.
Vad gör ni? Rör mig inte! Jag ska låta halshugga er!
Ni har gjort ett misstag. Ett misstag ni kommer att få ångra.
- Jag var hustru till storkhalen. - Vi vet vem du är.
Jag minns när du åt hingsthjärtat.
Varför kom du inte till oss när khal Drogo hade dött?
För att jag är Daenerys Stormfödd, Bojornas fiende-
- Meereens drottning och Drakarnas moder. Jag hör inte hemma här.
Du var gift med storkhalen.
Du trodde att han skulle erövra världen med dig vid sin sida.
Jag har också varit hustru till storkhalen. Khal Savo.
Jag trodde att han skulle erövra världen med mig vid sin sida.
Du är ung. Vi har alla varit unga en gång.
Men vi förstår alla hur det ligger till.
Du kommer också att få lära dig - om du har turen att få stanna.
Vart skulle jag annars ta vägen? Alla khaleesi blir Dosh Khaleen.
Ja. Direkt efter att deras khal har dött.
Men du gav dig ut i världen. Det är förbjudet.
Alla khalasarerna har återvänt för Khalar Vezhven.
Här ska de avgöra vad som ska plundras och vem som ska förslavas.
Och de måste avgöra vad som ska hända med Khal Drogos silverhåriga änka.
Om du har tur får du stanna här, Drakarnas moder. Det vore det bästa.
Hur står ni ut i allt det där lädret?
Kan vi få vara ifred?
Du är vacker idag, min kära. Mycket vacker.
Och du tog dig upp för trapporna utan att svettas.
Om du tänker tortera mig så sätt igång, bara.
Jag är ingen torterare.
Även om det ofta är vad folk förtjänar.
Och det ger svar...
...även om de vanligen är felaktiga.
Mitt uppdrag är att få fram de rätta svaren.
Vet du hur jag gör det? Genom att göra människor lyckliga.
Jag vill göra dig lycklig, Vala. Det är väl ditt namn? Vala.
Ingen fara. Jag vet vem du är och vad du har gjort.
Du har offrat din kropp för din övertygelses skull-
-vilket är mer än de flesta gör.
Och du har hjälpt Harpyans söner att mörda Obesudlade och Andrasöner.
De Obesudlade och Andrasönerna är främmande soldater-
- som tagits hit av en främmande drottning för att förgöra vår stad.
Jag förstår.
Det är fullt begripligt - ur din synvinkel sett.
Jag ser det naturligtvis ur en annan synvinkel.
Du bör försöka se saker och ting ur min synvinkel och vice versa.
Annars kan jag inte göra dig och Dom lyckliga.
Det är väl så du uttalar det? Dom.
Jag behärskar inte språket, tyvärr. En mycket vacker pojke.
Stora bruna ögon. Det blir svårt att hålla flickorna borta.
Du är verkligen en sann befriare.
Du tänker inte tortera mig, du hotar bara min son.
Barn är oskyldiga. Jag har aldrig skadat dem.
Din pojke är utom fara just nu, det svär jag.
Men du medverkade till att döda drottningens soldater.
Vi vet båda vad straffet är för det brottet.
Hur ska stackars Dom klara sig utan sin mor?
- Han har ju andningsproblem. - Om jag säger nåt, dödar de mig.
- Om inte du dödar mig gör de det. - Ja.
Ur din synvinkel sett är det här ett problem.
Men det finns en tredje möjlighet. Ett skepp seglar till Pentos imorgon.
Jag har tingat plats för en kvinna och hennes unge son.
Du får till och med en påse silver som hjälp på traven.
Men vi måste be en av våra läderklädda vänner att bära den.
Den är för tung för mig.
Skeppet avseglar i gryningen. Du måste bestämma dig nu.
Ett nytt liv för dig och Dom, eller...
Vad ska vi göra medan vi väntar? Hur ska vi fördriva tiden?
Vad ska vi prata om?
Du talar 19 språk. Du måste väl använda dem ibland?
Ni två tillbringar en hel del tid tillsammans.
Vad skulle ni prata om om jag inte vore här?
Patrullering.
När jag patrullerar med de Obesudlade.
Vad vi ser när vi patrullerar, vem vi tar till fånga.
Det är bra. Mycket bra.
Men det är en rapport. Jag tänkte mig ett samtal.
En vis man sa att den sanna historien utgörs av goda samtal i eleganta rum.
- Vem sa det? - Jag. Precis nu.
Som ni vill. Inga samtal.
Låt oss leka en lek.
- Leker ni inte lekar? - Lekar är för barn.
Ibland ville min mästare Kraznys att vi skulle leka.
- Sådär ja! En bra början! - Bara flickorna.
Nej, nej, nej. Inte det. Naturligtvis inte det.
Oskyldiga lekar. Roliga lekar. Dryckeslekar.
- Vi dricker inte. - Förrän ni gör det...
Som ni vill. Inget drickande. Vi kan leka utan att dricka.
Det här är en fantastisk lek som jag har uppfunnit:
Jag påstår nåt om ert förflutna. Om jag har fel, så dricker jag.
Om jag har rätt... Det kanske inte går utan att dricka.
- Du tog god tid på dig. - Ursäkta.
Jag tog reda på vem som bekostar Harpyans söner.
De goda mästarna i Astapor och de visa mästarna i Yunkai-
- med hjälp av sina vänner i Volantis.
Se där! Vi behöver inte oroa oss för det lokala upproret.
Vi behöver bara oroa oss för städerna som betalar för det.
Vi har besegrat Astapor och Yunkai. Vi kan göra det igen.
Om de Obesudlade ger sig av, vem försvarar då Meereens frigivna?
- Hur ska vi annars stoppa dem? - Vi kan inte stoppa dem.
Mästarna talar bara ett språk.
Jag fick höra det under många år. Jag kan det alltför väl.
Om vi vill att de ska lyssna måste vi tala samma språk.
Må det bli det sista de hör.
- Du har kanske rätt. - Ska vi ta upp striden mot dem?
- Kanske. - Kanske?
Vi får samtala om det.
Kan dina små fåglar sända bud till mästarna i Astapor och Yunkai-
- och de generösa slavägarna i Volantis?
Naturligtvis. Män kan vara opålitliga men mina fåglar litar jag på.
Ditt öga ser bättre ut, Arthur.
- Hur är det med din mors käke? - Bättre.
- Och din far? - Ingen har sett till honom.
Han syns aldrig till igen. Det löste sig fint.
- Kommer lord Varys tillbaka? - Jag tror inte det.
- Saknar ni honom? - Han var snäll.
Han kallade oss sina små fåglar. Han gav oss godsaker.
Lustigt att du nämner det.
Se vad jag hittade idag.
Kanderade plommon från Dornien.
Om ni har vänner som behöver hjälp så säg åt dem att komma till mig.
Allt jag vill ha i gengäld är viskningar.
Var inte rädda. Det här är ser Gregor. Mina vänner är hans vänner.
Spring iväg nu.
- Varys små fåglar. - Era små fåglar nu, ers nåd.
Exakt vad har du gjort med honom? Jag fick aldrig klart besked.
- Ett antal saker. - Förstår han vad vi säger?
Om han nu nånsin har begripit hela meningar...
Han förstår tillräckligt.
Säg då åt honom att gå till septen och krossa högstesparvens huvud.
Högstesparven har hundratals av Trons krigare kring sig.
Ser Gregor kan inte möta dem alla och det behöver han inte heller.
Han behöver endast möta en av dem.
- Har du blivit formellt anklagad? - Inte ännu.
Den tvekampen ser jag fram emot.
Låt det inte stanna vid staden.
Jag vill ha små fåglar i Dornien, i Highgarden, i Norden.
Om nån tänker dra fördel av våra förluster, vill jag veta det.
Om nån skrattar åt den skymfade drottningen, vill jag veta det.
Jag vill veta vilka de är, jag vill veta var de finns.
Lord Varys var illa nog, men Qyburn är värre.
Han är arrogant och farlig och blev utkastad från Citadellet.
Men ingen lyssnade på mig, och se hur det gick.
Det han har gjort med Gregor Clegane är avskyvärt.
Vi gav aldrig tillstånd till det här... experimentet.
Jag tycker att det vore bäst att göra sig av med odjuret...
- Vad kan jag göra för er? - Varför är ni här?
Jag blev inbjuden för att hjälpa till-
- med flertalet bekymmer. Fängslandet av drottningen, exempelvis.
Tack för att ni tog upp det.
Det är hög tid att vi gör nåt åt de skymfer jag utsattes för.
Margaery är drottning. Ni är inte drottning-
-för ni är inte gift med kungen.
Jag förstår att sånt här kan te sig svårbegripligt för er familj.
Det här är Lilla rådet. Ni har ingen plats här.
Som överbefälhavare för Kungsvakten har jag en plats i Lilla rådet.
Maester Pycelle, kan ni bifalla detta påstående?
Nja, ser Gerold Hightower satt i Galne kungens råd-
- men det var ju Galne kungen. Kung Robert såg annorlunda på...
Vad säger du om Myrcellas död, farbror?
Anser du att mord på ditt eget blod är ett problem?
Kvinnorna som mördade Myrcella har tagit över Dornien.
Vi har mycket att diskutera. Allihop, tillsammans.
Ni kan inte tvinga oss att gå, så nu sätter vi igång.
Nej, vi kan inte tvinga er att gå.
Och ni kan inte tvinga oss att stanna.
Såvida ni inte tänker låta den där tingesten mörda oss allihop?
Min mor vill se sin dotters viloplats.
Tyvärr, ers nåd. Det är ännu inte möjligt.
- När blir det möjligt? - När hon har gjort bot.
Ni klippte av hennes hår och tvingade henne att gå naken genom staden.
- Var det inte botgöring nog? - Nej.
Hon måste prövas av sju septons och vidden av hennes synd utrönas.
Jag vill att ni låter henne se Myrcellas viloplats.
- Jag är kungen. - Det är ni.
- Vad betyder det för er? - Det betyder mycket.
Kronan och tron är världens två grundpelare.
Vet ni vem som sa det till mig?
- Er mor. - Min mor som är oren?
Min mor som måste göra ännu mer bot trots allt ni utsatt henne för?
Hur tror ni att Modern ovan först kom till oss?
Hur kände män och kvinnor först Moderns närvaro?
Genom sina egna mödrar.
Cersei har mycket falskhet inom sig, det vet ni väl?
Men när hon talar om er lyser hennes moderskärlek starkare än allt annat.
Hennes kärlek till er är mer sann än allt världsligt-
- för den kommer inte från den här världen.
Men det vet ni. Ni har känt det.
Ni har sett henne när hon talar med er.
- Ja. - En stor gåva som jag aldrig fick.
Avund. Ännu en sak för mig att göra bot för.
Ursäkta mig, ers nåd. Får jag sätta mig?
- Det är mina knän. - Naturligtvis.
När er mor gjorde sin botgöringsvandring-
- var det för att kunna återvända till er.
Jag förstår inte varför ni vill utsätta henne för ännu mer.
Det handlar inte om vad jag vill utan om vad gudarna vill.
De gör sin vilja känd och vi kan godta eller förkasta den.
Sätt er.
Om vi vill vara rättvisa och goda godtar vi den - alla, även kungar.
En sann ledare begagnar sig av de visaste rådgivarna.
Och ingen är visare än gudarna.
Min morfar sa nåt liknande. Fast han nämnde inte gudarna.
Gudarna verkade genom honom även om han inte visste det...
...precis som de verkar genom er mor.
Vi har alla så mycket gott i oss. Vi måste hjälpas åt att ta fram det.
- Vem är du? - Ingen.
- Vem var du innan du kom hit? - Arya Stark.
Berätta om Arya Starks familj.
Hennes far hette Eddard Stark. Hennes mor hette Catelyn Stark.
Hon hade en syster, Sansa, och fyra bröder.
Tre bröder - Robb, Bran, Rickon.
Och en halvbror - Jon.
Var är de nu?
Såvitt en flicka vet kan de vara döda.
- Berätta om Hunden. - Han är också död.
Arya Stark lämnade honom att dö. Han stod på hennes lista.
Han stod inte på hennes lista längre. Hon hade strukit honom.
Varför? Ville hon inte döda honom längre?
Hon ville, och hon ville inte.
Hon verkar förvirrad.
Ja. Det var hon.
Vem mer stod på Arya Starks lustiga lilla lista?
Cersei Lannister. Gregor Clegane.
Walder Frey.
Det var en kort lista.
Det kan inte vara alla du vill döda.
Är du säker på att du inte har glömt nån?
Vilket namn vill du att en flicka säger?
Om en flicka säger sitt namn får hon sina ögon tillbaka.
En flicka har inget namn.
Kom.
Om en flicka verkligen är ingen har hon inget att frukta.
Vem är du?
Ingen.
- Huset Umber är erkänt lojala. - Lojala mot huset Stark.
Och ni, lord Karstark, ni har blodsband till huset Stark.
Ändå står vi här nu. Tiderna förändras.
När min far blev ståthållare i Norden vägrade ert hus att följa honom.
Er far var en fitta.
- Min älskade far var ståthållare... - Er far var en fitta.
Och det var därför ni dödade honom.
Jag hade kanske gjort likadant med min far om han inte dött själv.
Min far blev förgiftad av våra fiender.
Varför har ni kommit till Winterfell, lord Umber?
Oäktingen Jon Snow ledde en armé av vildingar förbi Muren.
Vi bor längre norrut än ni. Vi får ta första striden mot vildingarna.
Jag gillar att slåss mot dem. Jag har gjort det hela mitt liv.
Men nu är de för många för oss.
- Ni ber alltså om vår hjälp? - Vi måste hjälpa varandra.
Ju kallare det blir, desto längre söderut tar de sig.
- De är snart här. - Tror du att de kan inta Winterfell?
Kanske, om Jon Snow leder dem. Han känner den här platsen väl.
Svär er till huset Bolton och till mig som ståthållare i Norden.
Då kan vi strida tillsammans mot oäktingen och hans vänner.
Jag kysser inte er hand.
- En vasall knäböjer. - Jag gör inte det heller.
Ska jag lita på en man som inte respekterar traditionerna?
Er far respekterade traditionerna.
Knäböjde inför Robb Stark, kallade honom Kungen i Norden.
- Gick er far att lita på? - Vi har alltså hamnat i ett dödläge.
Åt helvete med att knäböja och svära eder. Jag har en gåva.
En flicka, hoppas jag. Jag föredrar rött hår.
En flicka. Ja.
En vild en.
Jag gillar när de är vilda.
Och en pojke. Ung och fin.
Som Karstark vill ha dem.
- Vem är det här? - Rickon Stark.
Hur vet jag att det är Rickon Stark?
Välkommen hem, lord Stark.
Det är dags.
Om ni har några sista ord, säg dem nu.
Du borde inte vara i livet. Det är inte rätt.
Det var inte rätt att döda mig heller.
Min mor bor fortfarande i White Harbor.
Kan du skriva till henne och säga att jag dog i strid mot vildingarna?
Jag tvingades välja, överbefälhavaren:
Förråda dig eller förråda Nattens väktare.
Du ledde en armé av vildingar in bland oss.
En armé av mördare och plundrare.
Om jag ställdes inför samma val och samma öde igen-
- hoppas jag att jag skulle göra likadant.
- Det skulle du säkert, ser Alliser. - Jag stred, jag förlorade.
Nu får jag vila.
Men du, lord Snow...
Du får utkämpa deras strider för evigt.
Vi bör bränna kropparna.
Du bör göra det.
Vad ska jag med den här till?
Bär den, bränn den, vad du än vill.
Castle Black är ditt.
Min vakt är slut.
Text: Linda Antonsson www.sdimedia.com