Stopp vogna!
Fortere!
Du har akkurat beslaglagt en skatt. Hvorfor er du opprørt?
Du kan si det til meg.
Ga Tornedronningen deg et siste stikk under beltestedet?
Jeg skrifter til ypperstepresten.
- Han fins ikke lenger. - Nei, det gjør han visst ikke.
Hva blir så min belønning?
- Jeg ga deg nettopp mye penger. - Det er ikke et slott.
- Hva med det? - Du vil ikke ha Highgarden.
- Jeg er uenig. - Vi er i krig.
Daenerys Targaryen kan ta det dagen etter at du har flyttet inn.
Husk på vedlikeholdet. Jo mer du eier, jo mer tynger det deg.
Er det derfor du er så jævla dyster? Tynger den nye rikdommen deg?
Den er ikke min. Alt tilhører Jernbanken.
- Vi betaler gjelden vår. - Ja, men ikke til meg.
Ser Bronn av Blackwater, fra det ukjente hølet du er fra-
- har en saltaske full av gull og klager over manglende betaling.
Når vi vinner, kan du velge blant alle slott, og ingen tar det fra deg.
Dronning Cersei hersker nok på en fredfull måte.
- Merkeligere ting har skjedd. - Som hva da?
Kornkamrene tømmes og lastes i vogner.
- Hva med årets avling? - Den samles inn fra alle gårdene her.
Ser Bronn, kan du hjelpe Tarlyene med å påskynde prosessen?
- Min styrke er ikke å spa hvete. - Nei.
Du kan motivere motvillige bønder til å gi oss avlingen.
Du har nok et naturlig talent for det.
- Min herre. - Min herre.
Min herre.
Jernbanken har nok aldri før fått en så stor samlet tilbakebetaling.
Jeg anså faren din for å være svært effektiv og dyktig-
- men du omdefinerer de begrepene helt.
- Du er for snill, min herre. - Jeg er hverken snill eller herre.
Bare et verktøy for institusjonen jeg representerer.
Dens velferd handler om tall, ikke følelser.
De nåværende tallene er fremragende.
- Gullet... - Er på vei.
Broren min overvåker transporten.
Noen i Jernbanken blir skuffet, siden de liker rentebetalingen.
Vi må finne en måte å oppmuntre dem på.
Ja, kanskje vi kan bidra i en aktuell satsing.
Nå skal jeg bare gjeninnføre kontroll over kontinentet og de som bor her.
En sånn satsing har gode muligheter, som krever ekstern investering.
Absolutt. Jeg må styrke hæren og flåten.
- Qyburn kontaktet Det gylne kompani. - Jeg kjenner dem godt.
De har hjulpet oss med å få tilbake betydelige forsinkede summer.
Det er godt å høre. De må få tilbake noe som tilhører meg.
Vær trygg, Deres Nåde, du kan regne med Jernbankens støtte.
Så snart gullet er her.
Denne er til deg.
Dens siste eier ville drepe deg, men moren din jagde ham bort.
Den andre dolken, som drepte henne...
Jeg ville ha stoppet den dolken med mitt eget hjerte om jeg kunne.
Jeg var ikke til stede da hun trengte meg som mest.
Men jeg er her for henne nå og gjør det hun ville ha gjort-
-for å beskytte barna hennes.
Om det er noe jeg kan gjøre for deg, Brandon, er det bare å spørre.
- Vet du hvem som eide den? - Nei.
Det spørsmålet startet De fem kongers krig.
På en måte har dolken formet deg.
Du ble tvunget hjemmefra og ut i villmarken bortenfor Muren.
Jeg kan tenke meg at du har sett ting de fleste ikke vil tro på.
Du måtte gjennomleve alt det og kom hjem igjen-
- bare for å oppdage at verden er kaotisk...
- Jeg kan tenke meg... - Kaos er en stige.
Beklager at jeg forstyrret, lord Stark.
Jeg er ikke lord Stark.
Hva er det?
Mester Wolkan bygde den så jeg kan komme meg rundt.
Det er en god idé.
Du reiser.
Jeg vil ikke reise fra deg, men når...
Når de kommer, må jeg være med familien min.
Du er trygg. Så trygg man kan være. Du trenger meg ikke lenger.
Nei, det gjør jeg ikke.
- Er det alt du har å si? - Takk.
- Takk? - For at du hjalp meg.
Broren min døde for deg. Hodor og Summer døde for deg.
Jeg døde nesten for deg.
- Bran! - Det er jeg egentlig ikke...
Ikke nå lenger.
Jeg husker hvordan det føltes å være Brandon Stark.
Men jeg husker så mye annet nå.
Du døde i den grotta.
Det er sant. Kjøkkenpiken. Rødtoppen med rumpa.
Det eneste du har knulla på kjøkkenet, er levra.
- Holdt. Hvor skal du? - Inn dit. Jeg bor her.
- Dra til helvete. - Jeg er Arya Stark, jeg bor her.
Arya Stark er død.
Mester Luwin eller ser Rodrik bekrefter hvem jeg er.
- Det er ingen Rodrik her. - Mesteren heter Wolkan.
Spør Jon Snow, da. Kongen i Nord. Han er broren min.
Han er langt unna.
Det er kaldt, og vi er opptatt. Det er best at du stikker.
Om Jon er borte, hvem styrer Winterfell?
- Fruen av Winterfell. Lady Stark. - Hvilken lady?
Det vet vel du som etterligner søsteren.
Si til Sansa at søsteren er hjemme.
Lady Sansa er for travel til å sløse tida si på deg.
Så for siste gang: Dra til helvete!
Jeg skal inn i slottet uansett.
Om jeg ikke er den jeg sier, varer jeg ikke lenge.
Men om jeg er det, og Sansa finner ut at dere avviste meg...
Greit. Sett deg der.
Ikke beveg deg.
- Gå til lady Stark, jeg passer på. - Nei, du kan si ifra til henne.
Du må si det til henne. Hvis ikke slår jeg deg så hardt jeg kan.
Vi ba henne vente. Vi sto ved siden av henne...
Da vi snudde oss, var hun borte. Hun var ubetydelig.
Hun spurte etter ser Rodrik og mester Luwin.
Ikke bekymre deg. Vi finner henne.
Det trenger dere ikke. Jeg vet hvor hun er.
Må jeg si lady Stark til deg nå?
Ja.
- Du skulle ikke ha rømt fra vaktene. - Jeg rømte ikke.
Du trenger bedre vakter.
Den kler deg, lady Stark.
- Overlot Jon ansvaret til deg? - Ja.
Jeg håper han kommer tilbake snart. Han var så glad for å se meg.
Når han ser deg, stanser nok hjertet hans.
Det ligner ikke på ham. Den burde blitt laget av noen som kjente ham.
Alle som kjente ham, er døde.
Det er ikke vi.
Det sies at du drepte Joffrey. Gjorde du det?
Jeg kunne ønske jeg hadde gjort det.
Enig. Jeg var sint da jeg hørte at noen andre hadde gjort det.
- Han sto alltid øverst på lista mi. - Lista di?
Over de jeg skal drepe.
Hvordan kom du deg tilbake hit?
Det er en lang historie. Det er nok din også.
- Ja. Den er ikke særlig hyggelig. - Ikke min heller.
- Men historiene våre er ikke over. - Nei, det er de ikke.
Arya... Bran er også hjemme.
Du kom hjem.
Jeg så deg ved veikrysset.
- Så du meg? - Jeg ser en hel del nå.
Bran er synsk.
Jeg trodde du ville dra til King's Landing.
- Det trodde jeg også. - Hvorfor dra tilbake dit?
Cersei står på lista hennes.
- Hvem andre står på lista? - De fleste er døde alt.
- Hvor fikk du den fra? - Littlefinger ga meg den.
- Er Littlefinger her? - Han er svoren til hus Stark.
- Hvorfor fikk du en dolk? - Han tenkte jeg ville ha den.
- Hvorfor det? - Fordi den skulle drepe meg.
Leiemorderen... etter at du falt?
Har en leiemorder en dolk av valyrisk stål?
En svært rik person ønsket meg død.
Han ville ikke gitt deg noe uten å forvente noe i gjengjeld.
Det spiller ingen rolle. Jeg vil ikke ha den.
- Er du sikker? Det er valyrisk stål. - Den er bortkastet på en krøpling.
Catelyn Stark ville vært stolt.
- Du holdt løftet ditt. - Jeg gjorde knapt noe.
- Du er for streng, min frue. - Jeg er ikke...
Takk, Podrick.
- Det er intet nytt fra De usvertede. - Snart. Han kommer tilbake til deg.
Det bør han.
- Hva skjedde? - Mye.
- Mye? - Deres Nåde!
Bare litt lengre.
Jeg ville at du skulle se det før vi knuser det.
Dette er alt vi noensinne trenger.
Det er noe mer jeg vil vise deg, Deres Nåde.
- Skogens barn lagde disse. - Når?
For veldig lenge siden.
De var her. De sto her vi står.
Før det fantes noen Targaryen, Stark eller Lannister.
- Kanskje før menneskene var her. - Nei.
De var her sammen, barna og de første menneskene.
Kjempet de mot hverandre?
De kjempet sammen mot en felles fiende.
Til tross for uenigheter og mistro... sto de sammen.
Vi må gjøre det samme om vi skal overleve.
For fienden er virkelig. Det har den alltid vært.
Og du kan ikke beseire dem uten mine hærer og drager?
Nei, det tror jeg ikke.
Jeg skal kjempe for deg. Jeg skal kjempe for Nord.
Når du kneler.
Folket mitt vil ikke godta en hersker fra sør.
Ikke etter alt de har lidd.
Jo, om kongen deres gjør det.
De valgte deg til å lede dem og beskytte dem.
Er ikke deres overlevelse viktigere enn stoltheten din?
Hva er det?
- Vi inntok Casterly Rock. - Det er gode nyheter.
Er det ikke?
- Dere vil nok diskutere dette alene. - Dere blir!
Alle mine allierte ble tatt fra meg mens jeg ventet her.
- Hæren din er fortsatt størst. - De får ikke mat, Cersei tok alt.
Tilbakekall Grey Worm og hæren. Vi seiler dothrakiene til fastlandet.
Fokuser på beleiringen.
- Planen er ennå riktig! - Riktig plan!
Med din strategi mistet vi Dorne, Iron Islands og Reach.
- Om jeg har undervurdert fienden... - Fienden vår? Familien din!
Kanskje du ikke vil skade dem likevel?
Det er nok listige planer. Jeg flyr dragene til Red Keep.
- Vi har diskutert dette. - Fiendene mine er i Red Keep.
Hva slags dronning risikerer ikke livet?
En forstandig en.
Hva synes du jeg burde gjøre?
- Jeg ville aldri... - Jeg er i krig og taper.
Hva mener du at jeg bør gjøre?
Jeg trodde ikke at drager ville eksistere igjen.
Dine tilhengere vet at du har fått umulige ting til å skje.
Kanskje det får dem til å tro at du kan få til andre umulige ting.
Å bygge en verden som er annerledes enn den fæle de alltid har levd i.
Om du bruker dem til å brenne ned byer, er du ikke annerledes.
Da er du bare mer av det samme.
Ikke gjør utfall.
Ikke gå dit fienden leder deg!
Opp!
- Ikke... - kjemp mot en som henne.
Fint sverd.
Veldig fin dolk.
Om de ikke har gitt nok korn, må de klare seg med det de ga...
- Jeg har ikke trent på lenge. - Jeg kan hente våpenmesteren.
Han beseiret ikke Hunden. Det gjorde du.
Jeg vil trene med deg.
Du sverget vel å tjene begge døtrene til mor?
Flytt deg, Podrick.
- Ikke bruk den, den er for liten. - Jeg skader deg ikke. Ikke vær redd.
Jeg skal prøve å la være.
- Hvem lærte deg å kjempe slik? - Ingen.
- Hva synes du om henne? - Hvem da?
Jeg tror du vet hvem jeg mener.
- Hun har et godt hjerte. - Et godt hjerte?
- Du har glodd på det gode hjertet. - Det er ikke tid til sånt.
Jeg så Nattens konge, Davos. Jeg så ham i øynene.
Hvor mange menn kan kjempe mot ham i Nord? 10 000?
- Færre. - Hva?
Når vi snakker om gode hjerter... Missandei av Naath.
- Ser Davos, lord Snow. - Det er vel kong Snow?
Det høres ikke riktig ut. Kong Jon.
- Kan jeg stille et spørsmål? - Selvsagt.
Du heter Jon Snow, men faren din het Ned Stark.
Ja, jeg er en løsunge. Foreldrene mine var ikke gift.
- Er det annerledes på Naath? - Ekteskap fins ikke der.
- Så konseptet løsunger fins ikke. - Det høres befriende ut.
- Hvorfor forlot du hjemlandet ditt? - Jeg ble stjålet av slavehandlere.
Så leit.
Hvordan ble en slavejente rådgiver for Daenerys Targaryen?
- Hun kjøpte og løslot meg. - Det var snilt av henne.
Nå tjener du vel henne?
Jeg tjener dronningen min fordi jeg vil tjene henne.
- Fordi jeg tror på henne. - Og om du vil dra til Naath i morgen?
Da gir hun meg et skip og ønsker lykke til.
- Tror du på det? - Jeg vet det.
Alle som ble med henne fra Essos, tror på henne.
Hun er ikke dronning fordi hun er datteren av en konge vi ikke kjenner.
Hun er dronningen vi valgte.
Tilgir du meg om jeg bytter side?
Er det et Greyjoy-skip?
Jon?
Jeg visste ikke at du var her.
Sansa... Går det bra med henne?
Det du gjorde for henne, er grunnen til at jeg ikke dreper deg.
Vi hørte onkelen din angrep flåten. Vi trodde at du var død.
- Jeg burde ha vært det. - Søsteren din?
Euron har henne. Jeg vil be dronningen om å få henne tilbake.
Dronningen har reist.
Hvor reiste hun?
- Gullet er trygt i King's Landing. - Bra.
Vi må få de siste vognene over Blackwater Rush før kvelden.
Angripes fremre rekke, rekker ikke den bakre å forsterke.
Det er tynt i rekkene.
Å piske etternølere har en god effekt for å få dem i bevegelse.
Vi gir dem en advarsel først. De kjempet godt ved Highgarden.
- Ser Jaime. - Rickon.
Dickon.
Jeg hører at du kjempet modig ved Highgarden. Er det din første kamp?
- Så? - Det var strålende.
Kom igjen, faren din er ikke her.
Vi har alltid sverget troskap til Tyrellene.
Jeg kjente noen av dem og jaktet med dem.
De fortjente ikke å dø.
Men lady Olenna valgte å svike dronningen og støtte Targaryen-jenta.
Så her er vi.
- Jeg forventet ikke stanken. - Menn driter på seg når de dør.
Lærer man ikke det på skolen for fine gutter? Jeg lærte det da jeg var fem.
- Hva er det? - Hør.
På geledd!
Spyd og skjold!
- Still opp på linje! - Spyd og skjold!
Kom på plass!
Kom igjen! Skynd dere, gutter! Pass på vognene! På geledd!
Skjoldborg!
Stå tett sammen!
Tettere sammen!
Spyd klare!
- Spyd klare! - Vent! Hold linja!
- Ri hjem. - Jeg forlater ikke hæren.
Du er befalhavende, ikke fotsoldat. De jævlene knuser oss.
Vi kan holde stand.
Rolig, gutter.
Dracarys!
Hold linja!
Hold den!
- På geledd! - Hold linja!
Hold den!
Bueskyttere! Følg meg!
Legg an!
Spenn!
Skyt!
Qyburns skorpion er der borte. Jeg kan ikke skyte med én hånd.
Kom igjen!
Løp!
Du! Jeg kommer og tar deg!
Kom igjen!
Hvor er du?
Søk dekning!
- Kom igjen, din jævel! - Dracarys!
Flykt, din idiot.
Kom igjen, gutt. Kom igjen!
Din idiot. Din jævla idiot.
Tekst: Christina Violeta Th. Storsve www.sdimedia.com