- Ers höghet, jag vill säga att... - Du får inte tala.
Hur vet jag att du är den du säger dig vara?
Om du är Tyrion Lannister, borde jag då inte döda dig?
Som hämnd? Jag dödade min mor, Joanna Lannister, när jag föddes.
Jag dödade min far, Tywin Lannister. Jag är en stor Lannisterdräpare.
Ska jag ta dig i min tjänst för att du har mördat familjemedlemmar?
I er tjänst? Vi har nyss träffats. Ni kanske inte förtjänar min tjänst.
Om du föredrar stridsgroparna är det bara att säga till.
När jag var ung berättade man om ett barn som fötts under en storm.
Hon hade varken rikedom, land eller armé, bara sitt namn.
Samt några få anhängare som försökte utnyttja hennes namn.
Hon flyttades runt för att undkomma lönnmördare.
Hon såldes till en krigsherre och där verkade historien ta slut.
Senare berättade en välinsatt man att flickan utan rikedom, land och armé-
- snabbt hade skaffat sig just det, och dessutom tre drakar.
Han sa att hon var vår sista chans för att bygga en bättre värld.
- Jag borde i alla fall träffa er. - Och varför bör jag lyssna på dig?
Ni kan inte bygga en bättre värld ensam, utan nån som förstår ert rike.
- Ni måste känna de stora husen. - Jag kommer att ha en stor armé.
- Och stora drakar. - Mord och politik är inte samma sak.
Som hand skötte jag politiken-
- åt en kung som hellre plågade djur än styrde.
Jag kan göra ännu större nytta som rådgivare åt en värdig härskare.
Vill du råda mig?
Nåväl.
Vad bör jag göra med honom? Jag svor att döda honom om han återvände.
Jag vet.
Varför skulle folket lita på en drottning som inte håller ord?
Den ser Jorah som spionerade på er finns inte längre.
Jag har aldrig träffat en mer hängiven man.
Han säger att han skulle döda och dö för er, och jag tror honom.
Men han förrådde er faktiskt.
- Fick han möjlighet att erkänna? - Ja. Många möjligheter.
- Gjorde han det? - Nej. Inte förrän han blev tvingad.
Han avgudar er. Han är nog förälskad i er.
Men han berättade inte sanningen. En obehaglig men viktig sanning.
Han trodde inte att ni kunde förlåta.
Bör jag döda honom?
Att döda hängivna anhängare väcker inte hängivenhet.
Och det måste ni göra om ni ska härska på andra sidan Smala havet.
Men ni kan inte ha honom vid er sida då.
Förvisa ser Jorah från staden.
Bekänn.
Min son. Låt mig få tala med...
- Bekänn. - Jag menade det jag sa.
Mitt ansikte blir det sista du ser...
Jag heter Lanna. Jag är föräldralös.
När jag var åtta tiggde jag ihop till en hink ostron.
Jag sålde den och köpte två till.
Efter en tid hade jag råd att köpa mig en ostronkärra.
Varje morgon går jag till kanalerna.
Jag går förbi fiskmånglarna och bagarna.
Jag träffar Lhara när hon går hem.
Jag tar vänster mot Moonsinger Lane.
Jag tar vänster mot Ragman Lane, där jag har flest kunder.
Lanna är mycket duktig och strävsam.
- En god tjänare åt guden. - Hur tjänar hon honom?
Hon går inte längre till Ragman Lane. Hon går till Ragman Harbor.
- Vad gör hon där? - Det får hon se.
- Vad får hon se? - Hur ska mannen veta?
Om han visste, fanns det ju inget skäl att skicka henne.
Ostron och musslor!
Är dina ostron färska?
- Stadens bästa. - Du ljuger väl inte för en gamling?
Väldigt goda. Jag tar fyra med vinäger.
Det här blir min artonde resa. Skeppet har aldrig ens fått en repa.
Tyvärr.
Snälla, jag har tre barn. Utan mig...
Här, ta allt! Jag har tre barn.
De blir utfattiga utan mig.
Snälla, ni måste! Ni förstår inte!
Han är en vadhållare.
Han satsar på att ett skepp ska nå hamn.
Ett besynnerligt vad för kaptenen. Han vinner om han förlorar livet.
Varför antar kaptenen ett sånt vad?
Flickan säger att hon har sett det.
Om kaptenen dör, betalar den magre hans familj mycket pengar.
Men vadhållaren kanske förlorar för att sen vägra betala.
Vad förmår en fattig mor med barn mot en sån man?
Till vem kan de vända sig för att få hjälp?
Till guden med många ansikten.
- Ni visste inte vad jag skulle få se. - Mannen visste inte.
Flickan Lanna ska gå till hamnen.
Hon ska ta reda på allt om vadhållaren.
- Och sen? - En gåva. För den magre.
- Hon är inte redo. - Kanske, kanske inte.
- Och om hon inte är det? - Det gör detsamma för guden.
Det blir rättegång. Överstesparven säger sig ha starka bevis.
- För vad? - Otukt, förräderi, blodskam, mord.
- Lögn, alltihop. - Självfallet.
Men jag fruktar att kyrkans beviskrav skiljer sig från kronans.
Tyvärr blir tron ofta förnuftets bane.
Om ni ändå hade sagt det tidigare.
- Har Jaime hörts av? - Nej, tyvärr.
Ers höghet, stormäster Pycelle...
...har kallat hit er farbror Kevan för att tjäna som hand.
Han leder nu lilla rådet.
- Säg att jag vill tala med honom. - Det har jag, men han vägrar.
Min son, då? Om ni får besöka mig, får väl kungen göra det?
Kungen har tagit gripandena hårt.
Han stänger in sig och lämnar ofta maten orörd.
Ni måste tala med honom. Säg att han ska besöka sin mor.
Jag har försökt. Han tar inte emot besök.
- Jag kan inte stanna här. - Det finns ett sätt, ers höghet.
En utväg.
Bekänna? Inför överstesparven? Jag vägrar.
Jag skapade honom. Jag upphöjde honom.
Jag ber inte en barfota ofrälse om förlåtelse!
Adjö, min drottning.
Mitt arbete fortsätter.
Varför?
- Varför, Theon? - Theon finns inte. Stank.
Varför berättade du, Stank?
Jag hjälpte er. Ni ville rymma, men det går inte.
Aldrig nånsin. Theon Greyjoy försökte rymma.
Men hans herre visste. Han vet allt.
Han fångade honom och surrade honom vid ett kors.
Han skar bort bit efter bit, tills det inte fanns nån Theon mer.
Bra.
Vore det inte för dig, skulle jag ha en familj.
Om jag kunde göra det Ramsay gjorde, så skulle jag göra det.
Jag förtjänade allt.
Jag förtjänar att vara Stank. Jag har gjort hemska saker.
Jag förrådde Robb, intog Winterfell, dödade pojkarna...
"Pojkarna" var Bran och Rickon, dina bröder.
- Nej, det var bara... - Bara vad då?
- Jag får inte berätta. - Berätta.
Varför är Bran och Rickon borta medan du andas, Theon?
- Säg att de inte var dina bröder! - Det var inte Bran och Rickon!
Jag hittade dem inte.
Det var två bondpojkar.
Jag dödade dem och brände dem till oigenkännlighet.
Var det inte...?
Var är Bran och Rickon nu?
- Theon, vet du var de är? - Inte Theon! Stank!
Han har högst 6 000 man, men drygt hälften är rytteri.
Hur högt kan Stannis hästar hoppa? Borgens försvarsverk har återställts.
Vår proviant räcker i sex månader. Vi klarar en belägring bättre än de.
Vi behöver bara låta dem frysa, svälta och göra myteri.
- Du håller inte med. - Stannis är inte från Norden, som du.
Visa Norden hur huset Bolton behandlar inkräktare söderifrån.
- Vad råder du? - Låt inte Stannis ta initiativet.
Gå till anfall och ge kråkorna en fest.
En klok härförare lämnar inte en stark position. Vi är säkra här.
Snön är så djup att vår armé inte kan anfalla.
Jag behöver ingen armé. Jag behöver tjugo bra karlar.
Har du bestämt dig? Är jag värdig din tjänst?
- Har ni bestämt om ni ska döda mig? - Det vore nog säkrast.
Jag förstår hur ni tänker. Er far skulle ha gjort det.
Och vad skulle din far ha gjort?
Min far, som dömde mig till döden...
- Han skulle garanterat ha dödat mig. - Var det därför du dödade honom?
En dag kanske jag berättar varför jag dödade min far.
Om den dagen kommer, behöver vi mer vin än så här.
Jag vet vad min far var och gjorde.
Den galne kungen förtjänade öknamnet.
Här sitter vi, två hemska barn till två hemska fäder.
- Är jag hemsk? - Jag har hört historier.
Varför reste du då ända hit?
För att få veta om ni kan förhindra att folket blir ännu hemskare.
Jag lät öppna stridsgroparna igen. Mord är än en gång underhållning.
Ni ska även äkta nån ni föraktar för allas bästa. Imponerande.
Min syster gjorde det, men inte av egen vilja och inte för allas bästa.
- Hon såg till att maken dog. - Det kanske inte blir nödvändigt här.
- Varys kanske hade rätt om er. - Varys? Kung Roberts spionmästare?
Han övertalade mig att resa hit. Han var mitt ressällskap före ser Jorah.
Jorah rapporterade till Varys, som skickade lönnmördare efter mig.
Han var tvungen för att överleva. Men allt han gjorde var inte tvunget.
Han förhindrade nog att ni mördades i vaggan.
- Litar du på honom? - Ja, och ingen annan. Utom min bror.
- Han som dödade min far? - Densamme.
- Jag kanske avrättar dig ändå. - En drottnings privilegium.
Mitt liv var förspillt när Varys sa att ni var värd att leva för.
Om ni hugger huvudet av mig... Tja, mina sista dagar var spännande.
Jag tänker inte döda dig.
- Inte det? Tänker ni förvisa mig? - Nej.
- Inte mördad, inte förvisad... - Du ska ge mig råd.
Förutsatt att du kan formulera fullständiga meningar.
- Råd om vad? - Om det jag vill ha.
Järntronen...
- Ni borde önska er nåt annat. - Du är ingen narr.
Jag skämtar inte. Världen är större än Westeros.
Hur många har fått ett bättre liv tack vare er?
Kanske är det här som ni kan uträtta mest.
Jag kämpade för att avskaffa slaveriet i Slaver's Bay.
Den kampen ämnar jag fortsätta. Men det här är inte mitt hem.
- Vem stöder er hemma? - Folket.
Då säger vi det. I Slaver's Bay hade ni folkets stöd, men ingen annans.
Är det lätt att styra utan de rikas stöd?
Huset Targaryen är borta. Ni har inga släktingar.
Huset Stark är också borta. Huset Lannister stöder er aldrig.
Inte Stannis Baratheon heller. Han avvisar helt era tronanspråk.
Då återstår huset Tyrell, men det räcker inte.
Lannister, Targaryen, Baratheon, Stark, Tyrell... Ekrar på ett hjul.
De byter bara plats med varandra, medan hjulet krossar allt i sin väg.
Att stoppa hjulet är en vacker dröm. Andra har drömt den före er.
Jag tänker inte stoppa hjulet.
Jag tänker krossa hjulet.
Du sa att vinnaren skulle få kämpa inför drottningen. Jag vann.
- Du slog mig. - Piska mig, då. Jag är din bäste man.
Om jag segrar i spelen, hur mycket kan du då sälja mig för?
Du är en fri man. Varför kom du tillbaka hit?
Om du låter mig kämpa för henne, tillhör jag dig.
Är ni törstig? Bekänn.
Jag kommer ut, det förstår du väl?
- Bekänn. - Jag kan göra dig rik.
- En hovdam. - Bekänn.
Eller så kan jag döda dig långsamt.
Allt jag gör är att fantisera fram hemska sätt att döda dig på.
Gör det ont?
- Nej. - Bra.
- Hur mår du? - Jag blev inte slagen och sparkad.
Du vet vad jag menar.
- Jag mår bra. - Är du rädd?
- Lite. - Jag också.
- Vem är det? - Olly.
Kom in.
Jag hörde vad som hände.
Det är ingen fara. Män ryker ihop ibland.
- Jag tänkte att ni var hungriga. - Det var snällt.
Jag vill fråga en sak, om du har tid.
Jag tittar till lille Sam.
- Vad gäller det? - Det gäller överbefälhavaren.
Han är på väg till Hardhome för att rädda vildingar.
De dödade mina föräldrar och alla i min by.
- Vi har stridit mot dem länge. - Vi var bara bönder.
Ändå slaktade de oss. Varför räddar han dem?
Vildingar är också människor. Några är bra, andra är dåliga.
Han som följer med, den rödskäggige, ledde anfallet mot min by.
- Varför litar han på dem? - Jag har sett de dödas armé.
Jag har sett vålnaderna. De är ute efter alla människor.
När de kommer, behöver vi alla män vi kan hitta.
Vildingarna kanske mördar oss i sömnen.
Jon tar en risk, men vi har ingen chans annars.
Ibland måste man fatta beslut som andra ogillar-
- men som är rätt på lång sikt.
- Tror du på det? - Fullt och fast.
Var inte orolig, Olly. Jag har oroat mig för Jon i åratal.
Han kommer alltid tillbaka.
- Litar du på mig, Jon Snow? - Är jag en dåre då?
Vi är dårar tillsammans nu.
Lorden av benen. Det var längesen sist.
Då var den lilla kråkan fånge. Nu är det tvärtom. Vad hände?
- Krig. - Kallar du det krig?
Den största här som Norden skådat, slaktad av en kung från södern.
Vi bör samla de äldste och prata.
- Du ger inga order här. - Jag gav ingen order.
- Varför är du inte slagen i järn? - Han är inte min fånge.
- Jaså? Vad är han då? - Vi är allierade.
Din förbannade förrädare!
Slåss du för kråkorna nu?
Jag slåss inte för kråkorna.
Vi kom hit för att prata.
Jaså? Du och den vackra kråkan pratar visst en del, Tormund.
Knäböjer du och suger hans kuk efteråt?
Samla de äldste, så pratar vi.
Jag heter Jon Snow.
Jag är överbefälhavare för nattens väktare.
Vi är inte vänner. Vi har aldrig varit vänner.
Vi kommer inte att bli vänner i dag.
Det här handlar inte om vänskap. Det här handlar om överlevnad.
Ni måste ta skydd bakom muren.
- Ni byggde muren. - Bryr sig kråkor om vår överlevnad?
Nej, men det är andra tider nu.
Vålnaderna gör inte skillnad på det fria folket och på kråkor.
- Men tillsammans kan vi besegra dem. - Besegra vålnaderna? Lycka till.
Kanske kan vi fly från dem.
Jag luras inte.
En gåva till dem som följer oss.
Drakglas.
En nattens väktare dödade en vålnad med en sån dolk.
- Såg du det? - Nej, men jag tror honom.
- Det berättas historier om drakglas. - Och om stora isspindlar.
Tvivlar du fortfarande?
- Följ med, så ger vi er vapen. - Vart?
Det finns bra mark söder om muren. Ni kommer att få bosätta er där.
Jag kände Mance Rayder. Han ville ge sitt folk ett nytt liv.
- Vi kan ge er det nya livet. - Om?
Om ni lovar att strida med oss när det verkliga kriget börjar.
Var är Mance?
- Han dog. - Hur då?
Jag sköt en pil i hjärtat på honom.
Vi skickar tillbaka överbefälhavaren till Castle Black - utan ögon.
Ni såg inte Mance dö, men det gjorde jag.
Kungen som besegrade oss, Stannis, ville bränna honom levande.
Jon Snow trotsade den fittans order.
Han var barmhärtig, och modig.
Nu måste vi ha modet att sluta fred med män vi har dödat i generationer.
Min far, farbror och två bröder dödades av kråkor.
Jag ber er inte att glömma era döda. Jag glömmer aldrig mina.
Jag förlorade femtio bröder när Mance anföll muren.
Men nu ber jag er att tänka på era barn.
De får aldrig egna barn om vi inte enas.
Den långa natten närmar sig, och de döda med den.
Ingen klan kan stoppa dem. Varken det fria folket, nattens väktare-
- eller söderns kungar kan stoppa dem. Vi kan bara göra det tillsammans.
Inte ens det kanske räcker, men de jävlarna ska få kämpa.
Går du i god för den här mannen, Tormund?
Han är vackrare än båda mina döttrar, men han kan slåss.
Han är ung, men han kan leda.
Han behövde inte komma till Hardhome. Han behöver oss.
Och vi behöver honom.
Mina förfäder skulle spotta på mig.
Mina med. Men skit i dem, de är döda.
Jag kommer aldrig att lita på en man som bär svart.
Men jag litar på dig, Tormund. Säger du att det här är rätt...
...så följer vi dig.
Det här är rätt.
Jag håller med Tormund. Stannar vi, är det ute med oss.
Med kung kråka har vi åtminstone en chans.
Tormund.
Du kan behålla det nya liv du vill ge oss.
Du kan behålla ditt glas, kung kråka.
Väl ombord skär de halsen av er och sänker er i Huttrande havet.
Han är vår fiende. Han har alltid varit vår fiende.
Jag hatar de där jävla thennerna.
- Hur många? Femtusen? - Räkning är inte min starka sida.
- Vi lämnar kvar för många. - Hur länge försökte Mance ena dem?
- I tjugo jävla år. - Och han kände dem bättre.
Maten sinar och det finns inget vilt. De ändrar sig snart.
Gör er klara.
Johnna tar hand om dig, så lyssna på henne.
- Jag vill följa med dig. - Jag ska hämta gamlingarna först.
Åk nu.
Det finns gott om drakglas.
- Jag har fler dolkar här. - Lägg den i säcken.
Vad i helvete glor du på?
Stäng porten.
Stäng porten!
Öppna porten!
Nocka pil!
Skjut!
Bilda kö! Bilda kö!
Skjut den!
Gör plats!
- Överbefälhavaren! - Ro ut dem och hämta mig sen! Nu!
- Släpp ombord mig! - Undan!
- Du borde vara på en båt. - Du också. Mina flickor kom med.
- Släpps de förbi utan dig? - Jag gav order om det.
Du lär inte kunna se till att den ordern åtlyds.
Om de kommer igenom, dör alla!
Nattens väktare, följ mig!
Gör plats!
Undan!
Skjut!
Tormund! Släden!
- Drakglaset. - Du och jag!
Skynda er!
Hämta glaset.
Kom!
- Drakglaset! - Skit i det! Vi kommer att dö här!
Helvete!
Wun Wun, till havet!
Skynda er!
Ro!
Ro! Nu!
Översättning: Niclas Balinder www.btistudios.com