Otan osaa. Hän oli hyvä mies.
Häntä sanottiin Barristan Rohkeaksi.
Hän ylitti mantereen palvellakseen minua. Hän oli uskollinen ystävä.
Ja hän kuoli sivukujalla, naamiopelkureiden teurastamana.
Voimme vetäytyä pyramidialueelle ja käyttää sitä tukikohtana.
Sitten puhdistamme kaupungin.
Kortteli korttelilta, katu kadulta.
Kunnes rotilla ei ole enää piilopaikkoja.
Aikaisempi ehdotuksesi oli parempi. Tuokaa valtasukujen johtajat tänne.
Mutta... Minä olen sukuni johtaja.
Älkää, Teidän korkeutenne. En ollut mukana siinä!
Kävelkää eteenpäin.
Ette voi tehdä tätä.
Vielä yksi askel.
Ne syövät teidät, jos käsken niiden tehdä niin.
Voivat ne tehdä sen muutenkin.
Lapseni.
Jotkut sanovat, että minun pitäisi luovuttaa niiden suhteen.
Mutta hyvä äiti ei koskaan luovuta lastensa suhteen.
Hän tiukentaa kuria tarpeen tullen.
Mutta hän ei luovuta.
Kuka on syytön? Ehkä te kaikki olette -
tai ehkä kukaan teistä ei ole.
Ehkä minun pitäisi antaa lohikäärmeiden päättää.
Valar morghulis.
En halua lihottaa niitä.
Ehkä huomenna sitten.
"Daeneryksen ote Orjalahdesta pitää mutta hänellä on paljon vihollisia."
"Hän kieltäytyy lähtemästä ennen kuin orjien vapaus on varmistettu."
Kuulostaa melkoiselta naiselta. - Ja hän on yksin. Piiritettynä.
Ei sukua, joka opastaisi tai suojelisi.
Ainoa sukulainen on tuhansien mailien päässä.
Hyödytön ja kuolemaa tekevä.
Älkää sanoko noin, mestari Aemon.
Targaryen yksin tässä maailmassa... Se on kauheaa.
Mestari Aemon. - Komentaja.
Sam, haluan puhua mestarin kanssa kahden.
Miten voitte? - Kuin hiljalleen jäätyvä satavuotias.
Kaipaan neuvoja. On eräs asia, jonka haluan tehdä. Joka minun pitää tehdä.
Mutta se jakaa Yövartion kahtia.
Puolet miehistä tulee vihaamaan minua.
Puolet miehistä vihaa sinua jo. Tee se!
Mutta ette edes tiedä.. - Hällä väliä. Anna mennä!
Tulet huomaamaan, että komentajan osa on iloton.
Mutta jos onni on myötä, löydät voimia tehdä sen mitä täytyy.
Tapa poika, Jon Nietos. Talvi saapuu pian.
Tapa poika -
ja anna miehen syntyä.
Missä loput vapaasta kansasta on?
Kuka heitä johtaa?
He seurasivat Mancea. He eivät seuraa ketään muuta.
Eivätkö sinuakaan?
Kahleissa on vaikea johtaa.
Entä jos vapautan sinut? - Miksi vapauttaisit?
Koska emme ole vihollisia. - Siltä se näytti, kun tapoit väkeäni.
Jo 8 000 vuoden ajan Yövartio on vannonut suojelevansa ihmisten maita.
Ja 8 000 vuoden ajan olemme epäonnistuneet siinä.
Tekin kuulutte ihmisten maihin. Te kaikki.
Ja nytkö kaikki muka muuttuu? - Kyllä.
Miksi juuri nyt? - Nyt minä olen Yövartion komentaja.
Mitäs arvon komentaja haluaisi minun tekevän?
Mene Muurin pohjoispuolelle, kerää vapaat kansat yhteen ja tuo tänne.
Minä avaan portit. He saavat maata Muurin eteläpuolelta.
He eivät polvistu eteesi, enkä polvistu minäkään.
Heidän ei tarvitse polvistua eteeni, ainoastaan taistella rinnallani.
Jos pyydän heitä taistelemaan varisten rinnalla -
he pistävät minut syömään omat suoleni.
Kuinka moni kansastasi ei pysty taistelemaan?
Naiset, lapset, vanhukset ja sairaat? Miten heidän käy?
Tuomitset heidät kuolemaakin pahempaan kohtaloon -
koska olet liian ylpeä solmimaan rauhaa.
Tai ehkä et olekaan ylpeä.
Ehkä oletkin vain pelkuri.
Helppo se on sanoa, kun toinen on kahleissa.
Kansasi tarvitsee johtajan ja heidän on tultava Muurin eteläpuolelle.
Aikaa ei ole paljon. Valkeat kulkijat iskevät ensin sinun kansasi kimppuun.
Älä solmi rauhaa oman nahkasi pelastamiseksi, vaan kansasi.
He ovat Hardhomessa. Tiedätkö paikan? - Storroldin niemessä.
Saat kymmenen hevosta ja yhdeksän miestä. Viikon matka.
Tarvitsemme laivoja.
Kuningas Stannis lainaa sinulle laivastoaan.
No mikäs siinä sitten.
Mutta sinä tulet mukaan.
Sinä olet Yövartion komentaja. Heidän on kuultava se sinulta.
Heidän täytyy olla varmoja, ettei laivoja polteta keskellä merta.
Sinä tulet mukaan, muuten en lähde.
Toisitko villit tänne? - Muuten heitä kuolee tuhansittain.
Antaa kuolla vain. Onpahan vähempi vihollisia.
Vähemmän. - Mitä?
Lahjassa on hyvää viljelysmaata. Kymmenkunta hylättyä kylää...
Ja miksihän ne on hylätty? Koska villit hyökkäilivät niihin.
Kyläläiset murhattiin, esimerkiksi tämän pojan väki.
Olemme sotineet villejä vastaan tuhansia vuosia.
He ovat teurastaneet kyläläisiä ja veljiämme.
Ja me heidän.
Seuraan sinua minne vain, kuten tiedät.
Mutta ne tappoivat Grennin ja Pypin.
Ne tappoivat 50 veljeämme. Sitä en unohda tai anna anteeksi.
Olit mukana Nyrkillä. Tiedät miten käy, jos hylkäämme heidät.
Voimme elää villien kanssa tai lisätä heidät kuolleiden armeijaan.
Mitä tahansa he nyt ovatkin, heistä tulisi vain pahempia.
Kiitos.
Olly...
Sano pois, jos sinulla on jotakin sanottavaa minulle.
Ihan rauhassa vain.
Ettehän te ole tosissanne? Solmisitte rauhan villien kanssa?
Se on vain ovela juoni. - Ei ole.
Ne polttivat kyläni ja ampuivat nuolen isäni päähän.
Ne teurastivat äitini ja kaikki tuttuni.
Tiedän kyllä miltä tuntuu menettää rakkaansa.
Tiedän, että sinun on vaikea hyväksyä tätä.
Mutta talvi tekee tuloaan.
Tiedämme mitä se tuo mukanaan, emmekä pärjää sille yksin.
Tarvitseeko komentaja vielä jotakin muuta?
En.
Hän on nyt kaukana Lannistereista. Tämä on hänen kotinsa.
Ehkä lady Sansan on parempi jäädä tänne.
Boltonien luoko? He murhasivat hänen äitinsä ja veljensä.
Sansa on vaarassa vaikka ei tajuakaan sitä.
Kiitos.
Oletko asunut täällä kauankin? - Olen.
Tunsitko lordi Eddardin?
Tunsin kyllä. Ja hänen isänsäkin.
Mutta nyt Starkit ovat poissa. - Eivät kaikki.
Tiedän kuka tuolla linnassa on. - Kaikki sen tietävät. Boltonit.
En tarkoita Boltoneita.
Minun on saatava lähetettyä viesti hänelle, Sansa Starkille.
Kuka te olette? - Vannoin suojelevani häntä.
Kenelle? - Hänen äidilleen.
Hänen äitinsä on kuollut. - Se ei vapauta minua valasta.
Palvelin lady Catelynia, ja palvelen edelleen.
Ketä sinä palvelet?
Tule takaisin.
Myranda. - Sinä tuijotit häntä.
Hänestä tulee vaimoni. Minun on pakko katsella häntä aina välillä.
Lupasit tehdä minusta vaimosi.
Niin, kun olin vielä äpärä nimeltä Nietos.
Mutta nyt olen Bolton. En voi enää tehdä mitä haluan.
On ajateltava sukudynastiaa.
Onko hän sinusta kaunis? - Tietysti. En ole sokea.
Sinäkin pidät häntä kauniina.
Odotan jo innolla hääyötämme. Mutta jää minulle aikaa sinullekin.
Ehkä minäkin menen naimisiin.
Olet kennelmestarin tytär. Otatko mieheksi tallimestarin pojan?
Sinä olet minun. Et lähde minnekään.
Ellei mustasukkaisuutesi ala tympiä minua.
Ja tiedät mitä teen tympeille tyypeille.
Eihän sinusta tule tympeä minulle, Myranda?
Ei koskaan.
Anteeksi, arvon lady. Tulin vaihtamaan pesuveden.
Teillä on yhä ystäviä Pohjoisessa. Jos olette pulassa -
sytyttäkää kynttilä sortuneen tornin ylimpään ikkunaan.
Mutta kuka... - Ette ole yksin.
Pidän tuosta mekosta.
Kuka sen teki? - Tein tämän itse.
Kuka sinä olet? - Myranda. Kennelmestarin tytär.
Saanko?
Ihanaa kangasta. Ja nämä ompeleet!
Kuka teitä opetti? - Äitini.
Otan osaa tapahtuneen johdosta. - Kiitos.
Mutta hänen opetuksensa oli lahja.
Voitte muistella häntä aina kun pidätte jotakin itse tekemäänne.
Mieluummin ottaisin äidin. - Tiedän. Eihän se ole sama asia.
Mutta on silti hyvä muistella miten asiat olivat joskus.
Melkein unohdin. On jotain muutakin -
joka auttaa teitä muistamaan.
Tuolla käytävän päässä.
Mitä siellä on? - En halua pilata yllätystä.
Menkää vain, se on ihan turvallista.
Ette tule uskomaan silmiänne.
Theon...
Et saisi olla täällä.
Löyhkäät tänään epätavallisen paljon.
Kaada minulle viiniä.
Haluatko kertoa jotakin?
En, herrani. - Löyhkä...
Hän näki minut. - Kuka?
Lady Sansa. Hän kävi kennelissä.
Ja näki sinut? - Niin. Anteeksi, en uskonut...
Tule tänne.
Et saa salata asioita minulta. Polvillesi.
Ojenna kätesi.
Saat anteeksi.
Onko huone mieluinen? - On, kiitos.
Sallikaa minun.
Äiti? - Kiitos, Ramsay.
Arvon lady, me Pohjoisen väki olemme yhtä suurta perhettä.
Verisiteemme ovat tuhatvuotisia, joten nostakaamme malja häillemme.
Ulottukoot onnemme Cailininvallista Viimeiseen kotilieteen.
Häidenne malja.
On varmaan vaikeaa tulla tänne outoon paikkaan...
Tämä on minun kotini. Vain ihmiset ovat nyt outoja.
Olette oikeassa. Hyvin outoja.
Lisää viiniä, kiitos!
Kuulin jälleentapaamisestanne. Vieläpä sopivassa paikassa.
Haluaisin kuvitella, että viimeksi puhuitte tässä huoneessa.
Oletteko yhä vihainen hänelle hänen...
Hänen tekonsa takia. Ei hätää. Pohjoinen muistaa.
Rankaisin häntä siitä. Enää hän ei ole rautasyntyinen.
Hän ei ole enää Theon Greyjoy. Nyt hän on aivan uusi mies!
Tai uusi henkilö ainakin...
Etkö olekin, Löyhkä? - Olen, herrani.
Se on hänen uusi nimensä. Löyhkä. - Miksi teette tämän?
Koska Löyhkällä on teille asiaa. Vai mitä, Löyhkä?
Anteeksipyyntö?
Pyydä tekoasi anteeksi lady Sansalta.
Pyydä anteeksi sitä, että murhasit kaksi hänen veljistään.
Olen pahoillani. - Katso häneen, Löyhkä.
Anteeksipyyntö ei merkitse mitään, jos et katso toista silmiin.
Olen pahoillani. - Mistä?
Siitä että tapoin veljenne.
Noin! Asia on hoidettu.
Mikä helpotus meille kaikille. Tunnelma alkoi olla kovin kireä.
Tiedättekö mitä, arvon lady?
Koska hän murhasi veljenne ja loputkin perheestänne on poissa -
tämä Löyhkä tässä on lähin elossa oleva sukulaisenne.
Löyhkä! Sinä saat luovuttaa morsiamen.
Jonkun täytyy. Onko ketään sopivampaakaan?
Sopiiko se?
Oikein hyvin. - Loistavaa!
Waldalla ja minulla on myös uutisia, nyt kun olemme kaikki koolla.
Me saamme lapsen.
Olen iloinen puolestanne. - Mestari Wolkanin mukaan se on poika.
Miten voit olla varma siitä? Että hän on raskaana.
Tarkoitan, että... mistä sen muka huomaa?
Mestari Wolkan on varma asiasta.
Miten onnistuit siinä? - Missä?
Saamaan hänet raskaaksi. - Tiedät kyllä miten se tapahtuu.
Tietysti, mutta miten löysit sen?
Häpäisit itsesi esittelemällä sitä otusta Starkin tytölle.
Mitä tapahtuu, jos lapsi on poika?
Olet huolissasi asemastasi. - Asemani on selvä. Olen poikasi.
Kunnes ilmaantuu joku parempi vaihtoehto...
Et ole koskaan kysynyt äidistäsi.
Miksi kysyisin? Hän synnytti minut ja kuoli.
Ja tässä sitä ollaan.
Hän oli maalaistyttö. Sievä rahvaalla tavalla.
Myllärin vaimo. He olivat avioituneet kysymättä minulta lupaa.
Hirtätin miehen ja otin naisen siinä hirsipuun alla.
Hän vastusteli koko ajan. Olisin voinut hirttää hänetkin.
Vuotta myöhemmin hän toi porteilleni lapsen, jonka väitti olevan minun.
Ajattelin ruoskituttaa hänet ja heitättää lapsen jokeen.
Mutta sitten katsoin sinua ja näin saman kuin nytkin.
Sinä olet poikani.
Stannis Baratheonin armeija on yhä Mustalinnassa, mutta ei kauan.
Hän haluaa Rautavaltaistuimelle ja tie sinne kulkee Talvivaaran kautta.
Hän aikoo vallata Pohjoisen.
Mutta Pohjoinen on meidän. Sinun ja minun.
Autatko minua voittamaan hänet?
Autan.
Onko tässä kaikki kirjat mitä on? - Kaikki kirjatko?
Siis koko maailmassa. - No ei.
Kirjoja on tuhatmäärin. Tämä kirjasto on aika pieni.
Oliko kotonasi enemmän kirjoja? - Minun isäni ei perusta kirjoista.
Kastellin kirjasto on kai suurin. - Missä se on?
Kastelliko? Vanhassakaupungissa.
Anteeksi, etten tiedä kovin paljon. - Neilikka! Katso minua.
Osaat ainakin sata asiaa, joita minä en osaa.
Saat kosteat puut palamaan, osaat laittaa ruokaa ja ommella haavoja...
Osaan pyykätä ja siivota... Miksi Kastellin kirjasto on suurin?
Siellä koulutetaan mestareita. - Niin kuin mestari Aemon?
Nuorena halusin mestariksi.
Sen sijaan minusta tulikin Yövartion jäsen.
Ja onhan tämä ainakin jännempää.
Enkä olisi muuten tavannut sinua.
Teidän korkeutenne.
Oletko sinä Samwell Tarly? - Olen, Teidän korkeutenne.
Isäsi on Randyll Tarly.
Hän voitti veljeni Ashfordissa. Se oli Robertin ainoa tappio.
Varoitin menemästä liian länteen, mutta ei hän koskaan kuunnellut.
Isäsi on taitava sotilas. Mutta sinä et näytä sotilaalta.
Tapoit kuulemma valkean kulkijan. - Niin tapoin, Teidän korkeutenne.
Miten? - Lohikäärmelasisella tikarilla.
Siis obsidiaanilla. - Tiedän, sitä on Lohikäärmekivessä.
Miksi se tappaisi kulkijan? - En tiedä.
Vanhat kirjoitukset kertovat vain -
että metsän lapset käyttivät sitä metsästysaseissaan.
Lady Melisandre kertoi, että kuolema marssii kohti Muuria.
Olen nähnyt sen. Kuolleiden armeijan.
Kun ne tulevat... - Täytyy tietää miten ne voitetaan.
Jatka lukemista, Samwell Tarly.
On aika. - Teidän korkeutenne...
Eikö kannattaisi odottaa? Jon Nietos voi tuoda mukanaan tuhansia miehiä.
Niin, jos hän palaa. Meillä on jo enemmän miehiä ja olemme levänneitä.
Etumme heikkenee päivä päivältä. Talvi voi tulla milloin tahansa.
Anna käsky. Lähdemme aamunkoitteessa.
Valitsen tusinan miehiä suojelemaan kuningatarta ja prinsessaa.
Ei tarvitse, he tulevat mukaan.
Matka on raskas. Olisi parempi... - Jättää heidät tänne?
Puolet Yövartion väestä on murhaajia ja raiskaajia. Ei, he tulevat mukaan.
Kuten haluatte, Teidän korkeutenne.
Päästääköhän isä minut kryptaan? - Anteeksi?
Talvivaarassa. Kaikki Pohjoisen kuninkaat on haudattu sinne.
Asia kerrallaan. Ensin meidän on päästävä sinne ja vallattava linna.
Tuleeko siitä taistelu? - Kyllä, mutta sinä et saa olla...
Älkää puhuko taisteluista, Ser Davos. Pelotatte lasta.
En minä pelkää. - Mutta minä pelkään.
Lupaa suojella minua taistelussa. - Minä lupaan.
Toivottavasti tiedät mitä teet. Tarvitsen niitä laivoja.
Tuon ne kyllä takaisin. Vannon sen.
Turvallista matkaa, Teidän korkeutenne. Ja kiitos.
Ratsaille! - Liikkeelle!
Älä nouse. Olet vielä liian heikossa kunnossa.
Kauanko olen ollut täällä?
Kolme päivää.
Ser Barristan?
Minä petin hänet.
Petin mieheni. Petin kuningattareni.
Et ole pettänyt ketään. Taistelit urheasti.
Ja taistelet jatkossakin.
Hävettääkö sinua?
Se oli väijytys ja teitä oli vähemmän.
Ei se siitä johdu.
Sodassa haavoittuminen... Ei se ole häpeällistä.
Minua hävettää se, että kun veitsi upposi minuun ja kaaduin maahan -
minä pelkäsin.
Kaikki pelkäävät kuolemaa. - En pelännyt kuolemaa.
Minä pelkäsin, etten enää koskaan näkisi Naathin saaren Missandeita.
Isännät saivat ansionsa mukaan.
Jos kaikki saisivat ansionsa mukaan, minulle ei jäisi kansaa.
Ser Barristan puhui armeliaisuuden puolesta kuolemaansa asti.
Daario neuvoo tappamaan isännät ja jättämään muut oman onnensa nojaan.
Mitä mieltä sinä olet?
Teidän korkeutenne, en ole pätevä sanomaan mielipidettä asiaan.
Olet yhtä pätevä kuin muutkin. Tiedät miksi olen täällä.
Ja tiedät ketkä kärsivät eniten, jos tämä ei onnistu. Mitä siis sanot?
Voin vain kertoa mitä olen nähnyt.
Olette kuunnellut neuvonantajianne.
Olette luottanut heidän kokemukseensa -
ja miettinyt heidän esittämiään vaihtoehtoja.
Ja olette hylännyt heidän neuvonsa -
kun tarjolla oli parempi vaihtoehto, jonka vain te itse näitte.
Kuningattareni, älkää tehkö tätä. - Mihin unohtui valar morghulis?
En halua kuolla pelkurina.
En näköjään halua kuolla lainkaan.
Pelon myöntäminen vaatii rohkeutta, samoin virheiden.
Tulin sanomaan, että olin väärässä.
Olin väärässä ja sinä olit oikeassa.
Perinteistä.
Kaupunkilaisten yhdistämisestä.
Taistelumontut avataan, mutta vain vapaille miehille.
Orjuus ei koskaan palaa Meereeniin. Ainakaan minun aikanani.
Aivan, kuningattareni.
Luodakseni kestävän suhteen meereeniläisiin -
menen naimisiin vanhan suvun johtajan kanssa.
Yksi kosija onkin jo polvillaan edessäni.
Ei hätää. Olen kunnossa. Mitään ei murtunut, kai...
Missä me nyt olemme? Emme ainakaan Rhoyne-joella.
Jatkuvaa vaitonaista jurotusta ja välillä nyrkkiä naamaan.
Niin Mormontien tapaista.
Aloitetaanpa alusta.
Pyydän anteeksi aiempia puheitani. En aina saa pidettyä suutani kurissa.
Tämän ei tarvitse olla mikään ikävä reissu.
Olemme pitkään samassa veneessä. - Totta.
Matka olisi paljon hauskempi, jos meillä olisi viiniä.
Ei viiniä.
Mutta kun minä olen sellainen juova ihminen.
Juojien pitää jatkaa juomista, tai he eivät...
Aiot mennä Valyrian läpi. - Niin aion.
Oletko tehnyt tätä ennen? - En.
Vietkö Daenerysille matkamuiston esi-isien maasta?
Sinä riität kyllä.
Tiedät kai mitä Valyriasta sanotaan? Tuho hallitsee sitä yhä.
Entä demonit ja liekit? Etkö pelkää tuhoa?
En. Mutta merirosvot pelkäävät.
Savuava meri.
Kauanko menee ennen kuin osaamme taas rakentaa tällaisia kaupunkeja?
Tuhansien vuosien ajan valyrialaiset olivat parhaita melkeinpä kaikessa.
Ja sitten... - Sitten eivät enää olleet.
Sitten eivät enää olleet...
"He syleilivät toisiaan ja käänsivät selkänsä lopulle."
"Halkeaville kukkuloille ja taivaan peittävälle pimeydelle."
"Kuumille liekeille, jotka polttivat lohikäärmeetkin."
"Ne eivät olisi heidän viimeinen näkynsä."
"Kärpänen seinällä, tuulen piiskaamat meren aallot..."
"...tuhatvuotinen kaupunki ja kaikki ihmisten oppima tieto."
"Tuho vei sen kaiken, eikä kumpikaan heistä kääntynyt."
Taputtaisin jos voisin.
Tässä se taitaa olla. Kaikki mitä jää jäljelle.
Mikä tuo oli?
Kivimiehiä! Älä anna niiden koskea!
Mene taakseni!
Mormont, vapauta käteni!
Mormont!
Tyrion.
Tyrion!
Olet kunnossa.
Olet painavampi kuin miltä näytät.
Koskiko joku niistä sinuun?
Entä sinuun?
Olen nähnyt harmaasuomua ennenkin, mutta en tuollaista.
Siksi heidät kai karkotetaan tänne.
Olisi armeliaampaa pistää tikarilla sydämeen.
Kiitos, että pelastit minut.
On tosin sieppauksesi syytä, että kaipasin pelastamista.
Mitäs nyt tehdään? - Kävellään.
Hyvällä tuurilla löydämme kalastajakylän ja uuden veneen.
Entä huonolla? - Edessä on pitkä patikkamatka.
Minä kerään polttopuita. Yritetään levätä vähän.
Paras ideasi koko päivänä.
Suomennos: Niko Kiiskinen BTI Studios