-Är det där Estermont? -Tarth, ser Jaime.
Safirön.
Varför seglar vi med ett handelsskepp och inte under Lannisterflagg?
Skeppet ska till Oldtown, men vi går i land i Dornien. Nattetid.
Har du varit i Dornien? Det har jag. Dornierna är galna.
-De vill bara slåss och knulla. -Då borde du längta dit.
Efter en strid vill man gärna knulla-
-och en kåt dorniska rensar skallen före en strid. Men kombinationen...
Nog lär vi få slåss, i alla fall jag.
Men inget annat om vi rövar bort prinsessan.
Vi ska inte röva bort prinsessan, vi ska rädda min niece.
Din niece?
-Jag kan sånt här. -Det är därför du är här.
Men varför är du här? Varför skickar du inte 40 soldenärer, eller en här?
För att jag inte vill ha krig.
Det förklarar ändå inte varför du är här.
Jag måste göra det här.
Få se nu... Du har en hand och är en av Westeros största celebriteter...
Jag måste göra det här.
Du befriade din bror, inte sant?
Det gillade nog inte din syster.
Varys befriade honom.
Nåja...
Om du träffar den lilla skiten, så hälsa från mig.
Han mördade min far.
Om vi ses igen, klyver jag honom.
Sen ska jag hälsa från dig.
Järnbanken kräver in en tiondel av kronans skuld. Då flottan kostar...
-Hur mycket är kronan god för? -Vintern närmar sig. Hälften kanske.
-Ni är skattmästare. Hur betalar vi? -Huset Tyrell har guld.
Kronan får betala igen, annars tar jag min dotter i örat.
Ni har redan varit för frikostiga.
-Nej, vi måste omförhandla lånen. -Absolut.
-Personligen. -Jag?
Vi måste skicka ett högt uppsatt sändebud för att visa vår respekt.
-Skattmästaren är ett givet val. -Det vore en ära.
Kungen är orolig för sin svärfars säkerhet på resan.
Han har beordrat ser Meryn att leda er eskort.
-En egen kungsvakt? Jag är... -Lycklig resa, lord Tyrell.
Jag ska hälsa Titanen på Braavos från er.
-Lilla rådet blir allt mindre... -Det är inte litet nog.
-Får det vara lite vin, ers helighet? -Nej.
Er företrädare hade krävt årgångsvin.
Jag kunde säga att våra sinnen är de sjus tempel, och bör hållas rena.
Men sanningen att säga så tycker jag inte om vin.
-Hur kan jag stå till tjänst? -Vi hör om kyrkor som bränns...
...nunnor som våldtas och heliga män som ligger döda på gatorna.
I krig lyder människor svärdet, inte gudarna.
Gudarna kanske behöver ett svärd.
Före erövringen skipade Den stridande kyrkan gudarnas rättvisa.
Den avväpnades för över 200 år sen.
Om jag förklarar syftet för min son-
-så låter han er beväpna era anhängare.
En armé som skyddar folket?
En armé i gudarnas tjänst. Och i er, i egenskap av de sjus ombud.
En ära jag varken väntade mig eller hoppades på.
Just därför blev ni utvald.
Vi vet båda hur världen ser ut. De rika undslipper ofta rättvisan.
Inte ens kungen kan straffa alla.
Alla syndare är lika inför gudarna.
Jag vet en stor syndare mitt ibland oss-
-som skyddas av guld och privilegier.
Må Fadern döma honom rättvist.
Vad tar ni er till?
Hjälp mig!
Släpp mig!
Håll tyst!
Det här är lord Petyr Baelishs inrättning.
Kuksugare!
Pojkknullare!
Vidriga barnaskändare!
-Din sort hamnar i sjunde helvetet. -Snälla! Jag ska betala!
-Jag ska betala er alla! -Ja, det ska du!
Grip honom.
Ser Loras Tyrell. Ni har brutit mot gudarnas och människornas lagar.
-Vem tror du att du är? -Rättvisan.
-Varför sitter min bror fängslad? -Jag vet inte.
-Inte på min order. -Vi vet båda på vems.
-Hon skulle ju bo på Casterly Rock. -Skulle mor ligga bakom?
Du är inte hennes längre. Hon hämnas genom att gripa min bror.
Är inte du och mor sams?
Min söta, rara kung...
Håller du av mig alls?
Men självklart! Du är min drottning.
Jag står inte ut med tanken på min bror i en smutsig cell.
-Jag ska frige honom. -Lovar du?
-Jag kräver att ser Loras släpps! -Har jag gripit honom?
Nej...
Men du lät överstesparven beväpna sina anhängare.
Ja, det gjorde jag.
Din hustru har all rätt att vara arg.
Fanatiker får inte gripa drottningens bror, hur lastbar han än är.
-Släpper du ser Loras? -Jag har inte fängslat honom.
Du är kung. Tala med överstesparven, så släpper han honom säkert.
Halt!
Hans helighet ber och vill inte bli störd.
Ge ordern, så tar vi hand om patrasket.
Dödar dem, menar ni? Vid katedralen?
Då får de träffa sina älskade gudar.
Oäkting!
Du är en styggelse!
Syndens avföda!
Smutsiga oäkting!
Vi hittar ett annat sätt.
Styggelse!
Min drottning?
Det var omöjligt att befria ser Loras utan våld.
Du är kung över andalerna, de sju kungarikena och rikets beskyddare.
Ändå tillåts en hop fanatiker fängsla din svåger.
-Jag ska tala med överstesparven. -Jaså? När då?
Jag vet inte. Han bad när jag var där nyss.
-Jag måste skicka bud till mormor. -Kommer du tillbaka senare?
Jag måste vara hos min familj, ers höghet.
Jag förstår.
Du har höga tankar om pojken.
-Han är överbefälhavare. -Och en oäkting.
Kanske, men det vore olikt Ned Stark.
Jag borde ha gett dig en son.
-Det är inte ditt fel. -Vems fel är det, då?
Jag gav henne endast svaghet.
Och vanskapthet.
De ärren betyder inget för ljusets herre.
Hennes far är herrens utvalde kung, och hans blod är hennes.
-Tågar ni mot Winterfell snart? -Ja, om vi ska hinna före snön.
En gång litade ni på ser Davos och lämnade mig kvar.
-Ni gör väl inte om det misstaget? -Nej då.
-Jag behöver er. -Ni behöver endast tro, min kung.
-Ni då, ers nåd? Vad behöver ni? -Få tjäna min herre.
Lord Ashford.
Lady Caulfield.
Lord Smallwood.
-Helt okända för mig. -Det är ömsesidigt.
Men vi behöver män och det har de.
-Hur många män sänder lord Mayzen? -Fler än lord Wibberly.
-Inte han. -Förlåt, men vi behöver män.
-Roose Bolton är ståthållare. -Han mördade min bror.
Vi kan inte bevaka muren med 50 man.
Och vi får inte fler män om inte ståthållaren i Norden hjälper oss.
Jag ber om ursäkt, ers nåd.
-Överbefälhavaren. -Hur kan jag stå till tjänst?
Följ med oss söderut. Ingen kan borgen bättre än ni.
Dess lönntunnlar, dess svagheter och människorna där.
Winterfell var en gång ert hem.
Vill ni inte jaga ut råttorna därifrån?
Castle Black är mitt hem. Vi blandar oss inte i de sju rikenas krig.
Det finns bara ett krig, det mellan livet och döden.
-Låt mig visa vad striden gäller. -Tänker ni visa mig en syn i elden?
Ni får ursäkta, men jag litar inte på syner.
Inga visioner, ingen magi.
Bara liv.
Känner ni mitt hjärta slå?
Ni har en kraft inom er som ni värjer er mot. Bejaka den.
Ljusets herre skapade oss till man och kvinna. Två delar av en helhet.
I vår förening finns makt.
Makt att skapa liv, makt att bringa ljus...
...och makt att kasta skuggor.
-Stannis skulle nog inte samtycka. -Då berättar vi inget.
-Jag kan inte. -Varför inte?
Jag svor en ed.
-Jag älskade en annan. -De döda behöver inga älskare.
Jag vet.
Men jag älskar henne fortfarande.
Du vet ingenting, Jon Snow.
-Är du ensam? -Bara uttråkad.
-Leda tyder på dålig fantasi, sa far. -Var du också uttråkad ofta?
-Det här är ingen plats för barn... -Jag trivs. Jag slapp ju vara hemma.
-Mor ville inte ta mig med. -Varför säger du så?
Hon sa att hon inte ville ta mig med.
Hon borde inte ha sagt så.
Skäms du för mig, far?
När du låg i vaggan kom en dornisk handelsman till Dragonstone.
Varorna var skräp, utom en docka av trä.
Han hade sytt den en klänning i vårt hus färger.
Han kände nog till dig och antog att nyblivna fäder var lätta att beveka.
Jag minns hur du log när du fick dockan-
-och hur du tryckte den mot kinden.
När vi väl brände dockan var det för sent.
Man sa att du skulle dö eller drabbas ännu värre.
Gråfjäll sprider sig långsamt. Du skulle hinna växa upp och sen dö.
Man ville skicka dig till stenmännen i Valyrien-
-innan sjukdomen spred sig i borgen.
Jag bad dem att dra åt helvete.
Jag sände efter varje mäster, varje helare och varje apotekare.
De botade dig och räddade ditt liv.
För du hör inte hemma hos stenmännen.
Du är prinsessan Shireen av huset Baratheon.
Och du är min dotter.
Det ante mig att du var här.
-Din faster Lyanna. -Far talade aldrig om henne.
Ibland kom han hit och tände ljus. Det sägs att hon var vacker.
Jag såg henne en gång när jag var pojke.
Lord Whent höll en stor tornering på Harrenhaal. Alla var där:
Den galne kungen, din far, Robert Baratheon...
Lyanna var redan bortlovad till Robert.
Du kan tänka dig hur det var för en lågadlig pojke-
-att få se dessa legendarer på rännarbanan.
Sist ut var Barristan Selmy och Rhaegar Targaryen.
När Rhaegar segrade, hurrade alla.
Flickorna skrattade när han tog av sin hjälm och släppte ut silverhåret.
Ända tills han red förbi sin hustru, Elia Martell. Då dog leendena bort.
Jag har aldrig sett så många bli så tysta.
Han travade förbi sin hustru-
-och lade en krans vinterrosor i knäet på Lyanna. Blå som frost.
Hur många tiotusental dog inte för att Rhaegar valde din faster?
Ja, han valde henne. Sen rövade han bort henne och våldtog henne.
Kom. Vi går och talar nånstans där de döda inte hör oss.
-Du bär ridkläder. -Ja.
-Vart ska du resa? -Till King's Landing.
-Cersei kallar. Hon får inte ana nåt. -Lämna mig inte här.
Det är svårt att leva med nån man föraktar. Men det blir inte länge.
Hur vet du det?
Stannis Baratheon är vid Castle Black.
Han tågar snart mot King's Landing.
På vägen måste han inta Winterfell.
-Det vet du inte. -Jo.
När Boltons är slagna samlar han din fars vasaller.
-Sen kan Stannis erövra järntronen. -Tror du att han besegrar Boltons?
Han har fler män och är en stor härförare.
En spelare skulle satsa på Stannis.
-Och jag är en spelare. -Vad händer om du har rätt?
Då intar Stannis Winterfell och räddar dig från ätten Bolton.
Som tack för din fars stöd utser han dig till ståthållarinna i Norden.
Man jag... Ståthållarinna i Norden?
Du är den sista av ätten Stark. Han behöver dig.
Om Stannis inte intar Winterfell, då? Eller om han blir besegrad?
Då får du äkta Ramsay Bolton.
-Jag vet inte om jag kan. -Jo då. Han har redan fallit för dig.
-Hans far skrämmer mig. -Med rätta. Han är en farlig man.
Men även farliga män kan överlistas.
Och du har lärt dig hur av den bäste.
Jag kommer snart tillbaka. Var stark utan mig.
Norden kommer att bli din. Tror du mig?
Jag är nog gift när du återvänder.
Frukost.
-Vilket jäkla sätt att dö på. -Alla sätt är jäkliga.
-Jo, men du måste behaga barderna. -De får sjunga vad de vill.
Jaså? Två riddare som räddar en prinsessa blir nog en bra ballad.
En ballad bland andra.
Du då? Vilket jäkla sätt vill du dö på?
I en egen borg, där jag dricker eget vin, medan sönerna tigger om arvet.
Vilken besvikelse. Jag hade hoppats på nåt mer spännande.
Jag har levt ett spännande liv. Jag vill dö en tråkig död.
-Du då? -I min älskades famn.
Vill hon detsamma?
Kom.
-Var kaptenen från Braavos? -Från Pentos.
-På väg till Oldtown? -Ja. Hur så?
-Varför skulle han inte avslöja dig? -Han fick guld.
-Din familj är hjärtligt avskydd här. -Han fick mycket guld.
Han svor säkert alla tänkbara eder, men bryter han dem kan du inget göra.
-Hur många? -Fyra.
-Hur många klarar du av? -En. Om han är långsam.
Halt!
Rövknullade...
God morgon, pojkar! Skönt att se er.
-Vilka är ni? -Cooper. Han heter Darnell.
-Från King's Landing? -Hörs det så tydligt?
Från Flea Bottom.
-Vad gör ni här? -Vårt skepp sjönk. Vi simmade i land.
-Det var nära ögat. -Vi trodde att hajarna skulle ta oss.
Det finns inga hajar i Dornien.
-Jag tyckte mig se hajfenor. -Delfiner kanske.
-Kasta svärden i sanden. -Det här är inte nödvändigt.
Ge oss bara ett väderstreck.
Kasta svärden i sanden. Nu!
Han är nog tillräckligt långsam.
Listigt.
-Bara tur. -Du hade en fantastisk lärare.
Jag har alltid önskat mig en dornisk hingst. De blir aldrig trötta.
-Snart är vi i Vattenträdgårdarna. -Vi måste begrava kropparna först.
-Fåglarna måste också äta. -Inga lik. Vi vill inte ha krig.
Det tar lång tid att gräva.
Jag kan inte gräva så bra med bara en hand.
Mamma!
-Nym, Obara. -Blir det krig?
Prins Doran nöjer sig med att sörja. Vi får själva hämnas Oberyn.
Utan Doran har vi ingen här.
Vi behöver ingen. Drottning Cersei älskar sina barn, och vi har dottern.
Det kan bli problem.
En sjökapten som ville sälja upplysningar.
Han smugglade Jaime Lannister till Dornien.
Han tänker hämta Myrcella.
Kommer han först, får vi ingen hämnd.
Ni måste välja.
Dorans sätt och fred, eller mitt sätt och krig.
-Jag följer dig. Alltid. -Nym?
Obara?
Oberyn gjorde anspråk på mig när jag var barn. Han sa att han var min far.
Mor grät och sa att jag var för ung, och flicka.
Oberyn slängde spjutet vid mina fötter: "Vi måste alla kämpa"-
-"men gudarna låter oss välja vapen."
Min far pekade först på spjutet och sen på min mors tårar.
Jag gjorde mitt val för längesen.
Kan du lossa på repen?
Kan du lossa på dem? Snälla?
Tack.
-Vem är du? -Din fångvaktare.
-Har du vin? -Nej.
-Jag kan inte sova utan vin. -Håll dig vaken då.
Vi seglar åt fel håll. Min syster befinner sig i Westeros.
Västerut, alltså. Vi seglar österut.
-Vi ska inte till din syster. -Du skulle ta mig till drottningen.
Det ska jag. Till Daenerys Targaryen. Hon är min drottning.
Synd på ett så lyckat bortrövande. Jag var redan på väg dit.
-I vilket ärende? -Guld och ära. Och hat.
Om du kände min syster skulle du förstå.
Nu när vi står på samma sida...
En högättad riddare från norra Westeros, i onåd i Essos.
Drakepåletter och björnsigill på bröstharnesket.
Du är Jorah Mormont.
Jag måste fråga: Hur tjänade du din drottning i ett horhus i Volantis?
Var du händelsevis på flykt? Och varför i så fall?
Varför skulle hon skicka bort dig? Vänta lite nu...
Du spionerade väl på henne?
Nu minns jag, även om jag oftast var drucken under rådsmötena.
Du informerade Varys små fåglar.
Hon fick veta, eller hur? Sen landsförvisade hon dig.
Nu hoppas du återvinna hennes gunst med en gåva. En riskabel plan.
Desperat, skulle man nog kunna säga.
Skulle Daenerys avrätta mig och benåda dig?
Det omvända är nog lika troligt.
Alla verkar lyckliga här uppifrån.
Vad är det?
Jag tänkte på när er bror och jag vandrade på King's Landings gator.
-Varför det? -Han gillade att sjunga för folk.
-Sjöng han? -Ja.
Rhaegar valde ut en plats och sjöng, som vilken trubadur som helst.
-Vad gjorde ni? -Vaktade.
Och samlade in pengar. Han ville pröva lyckan.
-Var han duktig? -Mycket. Berättade inte Viserys nåt?
Bara att Rhaegar var bra på att döda.
Det ogillade han. Han älskade att sjunga.
-Vad gjorde ni med pengarna? -Gav dem till trubadurer och barnhem.
En gång... drack vi oss redlösa båda två.
Ers höghet. Hizdahr är här. Han väntar i audienssalen.
-Hur många andra? -Femtio, kanske hundra.
-Kommer ni, ser Barristan? -Jag kan nog skydda er från Hizdahr.
Det kan jag nog göra själv.
-Gå, ser Barristan. Sjung en sång. -Ers höghet.
-Alla dör, men alla dör inte med ära. -Med ära?
Varför erövrade era förfäder de sju kungarikena? För att bli ihågkomna.
Stridsgroparnas segrare blir inte kungar, men de blir ihågkomna.
Säger ni det till kämparna innan slakten börjar?
-Kamperna skulle ha börjat i dag. -En förkastlig tradition.
Bara traditioner kan hålla samman er stad.
Utan dem har gamla slavar och mästare inget gemensamt.
Inget utom sekler av misstro och harm.
Det är inte lösningen på alla våra problem, men det är en början.
Harpyans söner.
Översättning: Niclas Balinder www.btistudios.com