Досега в "Игра на тронове"...
Имате избор. Останете тук и се довършете с алкохол
или елате с мен до Мийрийн при Денерис Таргариен
и решете дали ще се борите за света.
Дадохте клетва да откриете момичетата. - Намерих Аря. Не иска закрилата ми.
Къде отиваме? - Толкова далеч,
че дори Церсей не може да те докопа.
Мирцела е единствената ми дъщеря, а да я продам като уличница?
В Дорн ще е в безопасност. - Ще е заложник.
Плуваше във Водните градини. Не нараняваме момиченца.
Много липсва на майка й. - Аз съм брат на Елия Мартел.
Изнасили сестра ми, уби я и умъртви децата й!
Синовете на харпията не бяха убивали. - Въпрос на време е.
Не приех хора в Пирамидата, за да убиват хора и да настане хаос.
Намерете виновника и ми го доведете.
Какво иска Станис? - Да му коленича.
Иска свободния народ, но аз няма да му служа.
Ако имаш нужда от мен, дай монетата на някой браавовец и кажи...
Валар моргулис. - Валар дохаерис.
Отиваме у дома, в Браавос. - Къде е това?
ИГРА НА ТРОНОВЕ - 05х02 "Домът на черното и бялото"
Превод: Калин Стоянов а.к.а Geronimo88 UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ © 2015
В миналото, когато Браавос е бил застрашен,
Титанът ще пристъпи напред с огън в очите,
ще нагази в морето и ще порази враговете.
Това е само статуя.
Не се страхувай. Само обявява пристигането ни.
Не се боя.
В Дома на черното и бялото ще откриеш човека, когото търсиш.
Оставям те.
Благодаря, че ме доведе. - Всеки от Браавос би го сторил.
Валар моргулис - Валар дохерис.
Здравей.
Валар моргулис.
Джакен Х'гхарт ми го даде.
Тук няма човек с това име.
Моля те. Прекосих Тясното море. Нямам къде другаде да отида.
Можеш да отидеш навсякъде. - Чакай...
Церсей, Уолдър Фрей...
...Планината, Мерин Трант.
Церсей, Уолдър Фрей...
...Планината, Мерин Трант.
Церсей, Уолдър Фрей, Планината, Мерин Трант.
Церсей, Уолдър Фрей...
...Планината, Мерин Трант.
Сигурно храната е добра, щом има навалица.
Пиво?
Преди да тръгнем, майстерът ви даде гарванов свитък.
Станала си доста наблюдателна. - "Черни крила, мрачни слова".
Старо поверие, което в случая е невярно.
Значи новините са добри? - Предложението ми за брак е прието.
Не скърбите ли още за леля Лиза? - Пиво?
За мен, моля.
Милейди...
Какво има? - Санса Старк. Не поглеждайте.
Сигурен ли си? - Но е боядисала косата си.
С Петир Бейлиш е. - Кутрето?
Пълно е с рицари. - Колко? Шест, двадесет?
Десет. Прекалено много са. Не мисля, че...
Подготви конете! - Имаме само един.
Намери още.
Харесва ли ти вкусът? - Не разбирам защо е цялата врява.
Защо мъжете го харесват толкова? - Дава кураж на някои мъже.
На вас дава ли ви?
Нито крачка повече.
Лорд Бейлиш, лейди Санса, казвам се Бриен Тартска.
Срещали сме се при Ренли Баратеон. Какво каза той за вас?
Каза, че лоялността ти е неоценима.
Оттогава на някого доста й плащат за нея.
Лейди Санса, преди майка ви да умре, бях се заклела да я пазя.
Дадох дума, че ще ви намеря и закрилям.
Да ви защитавам, ако ще да е с цената на живота ми.
Заклевам се в Старите и Новите богове.
Моля ви, лейди Бриен. Не са нужни тези формалности.
Бяхте пазителката на Кейтлин Старк. - Да.
Странно. Познавам Кат от дете, но не те е споменавала.
Беше след смъртта на Ренли. - Да, беше обвинена в убийството му.
Опитах да го спася. - Но бе обвинена.
От мъже, които не видяха какво стана. - И какво се случи?
Беше убит от сянка с лицето на Станис Баратеон.
Сянка?
С лице?
Заклела се е да пази Ренли, но се е провалила.
Направи същото и с майка ти, но пак се провали.
Защо ще искам жена с такова минало да пази лейди Санса?
Защо отговаряш вместо нея? - Защото съм й свако.
Ожених се за леля й, малко преди да почине.
Семейство сме, а ти си извън него.
Простете, но от опит знам да имам едно на ум за непознати.
Лейди Санса, нека поговорим насаме… - Не.
Нека ви обясня... - На сватбата на Джофри му се поклони.
Никой от нас не искаше да е там.
Понякога нямаме избор. - Но понякога имаме.
По-добре си тръгвай.
Не искаме новата ни приятелка да се скита сама. Защо не останеш?
Ще те помоля да останеш.
Спри! - След него!
Подрик!
Спри!
Добро момче. Хайде.
Не! Спри!
Явно ще си невъоръжен.
Залегни, Подрик!
Подрик? - Да, милейди?
Вече може да се изправиш. - Да, милейди.
Санса Старк? - Бои се от непознати, както трябва.
Тръгна по източния път с Кутрето. Ще ги последваме.
Милейди, ако двете момичета Старк отказаха услугите ви,
сте освободени от клетвата. - Заклех се пред майка им.
Но ако не искат защитата ви... - Дали е в безопасност с Кутрето?
Не, милейди. - Качвай се на коня си.
Призован съм от кралицата.
Има само две на този свят. Тази, която нося, и тази на Мирцела.
Това е заплаха. - Разбира се.
Дъщеря ни е сама в Дорн, заобиколена от хора, мразещи семейството ни.
Заплаха е. - Без писмо?
Винят ни за смъртта на Оберин и сестра му.
И за всяка сполетяла ги трагедия. Ще изгоря градовете им, ако я наранят.
Не викай толкова. - Какво?
Дъщеря ни е в опасност, но да говоря тихо?
Никой не трябва да узнае, че е наша дъщеря.
Тогава не я наричай твоя дъщеря, и без това не си й бил баща.
Иначе щяха да ги замерят с камъни. - И докъде доведе предпазливостта и?
Най-големият бе убит на сватбата си, а дъщеря ни - пратена в Дорн.
А малкият ни син се ожени за мазната курва от Планински рай.
Ще оправя нещата. - Никога не го правиш.
Отивам в Дорн и ще доведа дъщеря ни.
Не може да молиш принц Доран да ни я върне.
Тя е обещана за сина му. - Няма да го моля.
Ще отидеш с армия на война? - Без армия. Къде я държат?
Оберин спомена Водните градини. - Ще я намеря.
Още нещо, Ваше Величество?
Отиваш в Дорн, еднорък и сам.
Кой каза, че отивам сам?
Без слънчогледи, не харесвам жълтото. Ще ползваме рози.
И обожавам музиката, но без флейти, защото ги мразя.
Арфи може, но не и флейти, но храната е най-важното, нали?
Ще ни трябва гълъбов пай. Това ядат в столицата, нали?
Нали?
Кой? - Хората ядат гълъбов пай в столицата.
Определено, мила.
Мястото е хубаво, нали?
Никога не съм смятал, че ще се установя на подобно място.
И няма.
Моля? - Няма да живеем тук.
Сестра ми ще получи замъка, защото е по-голяма.
Мрази ме. Нарича ме с обидни имена и ми дърпа косата, като мама не гледа.
Знаеш ли какво? Мисля, че си добър човек.
А сестра ти е зъл човек. - Така е.
Бил съм из цял свят и съм научил едно със сигурност -
злините ти се връщат тъпкано.
Хората като сестра ти рано или късно си получават заслуженото.
По един или друг начин.
Кой е този човек?
Шибаният Джайм Ланистър.
Сир Джайм. - Сир Брон от Черна вода.
Моите съболезнования за баща ви. - Благодаря.
Това е годеницата ми Лолис.
За мен е удоволствие.
Напусни, мила.
Избрал си красива булка. Кога ще се жените?
Давай направо. - С кое?
Защо си тук? Няма начин визитата ви да е нещо добро за мен.
Много добра е за теб.
Лолис ще се омъжи за сир Уилис Бракен.
Със сестра ти сключихме сделка. - Аз съм против.
Как визитата ти е нещо добро? - Ще дойдеш с мен за нещо важно.
И в замяна ще ти уредя по-добра булка и много по-хубав замък.
Къде ще ходим? - Далеч, далеч на юг.
Вие сте моята кралица.
Принцът не иска да бъде притесняван.
Махни се или ще взема брадвата и ще...
Капитане, нека да дойде при мен.
Брат ти бе убит, а ти седиш във Водните градини и бездействаш.
Оберин бе убит в съд с двубой, което не е убийство.
Брат ти... - Не ми напомняй.
Беше ми брат, много преди да е нещо за теб.
Какво ще направиш за смъртта му? - Ще го погреба, ще скърбя.
После? - Искаш да воювам.
Цялата страна иска да има война. - За щастие, не тя решава.
Пясъчните змии са с мен. Те обичат народа си.
Ще отмъстят за баща си, докато стоиш на трона и бездействаш.
Оберин е мъртъв.
А момичето Ланистър е тук, яде храната ни, диша въздуха ни.
Колко твои братя и сестри трябва да убият?
Дай ми я.
Нека да я пратя на Церсей пръстче по пръстче.
Обичах брат ми, а ти го правеше щастлив.
Затова винаги ще имаш място в сърцето ми.
Но ние не осакатяваме малки момичета за отмъщение.
Не тук, не и докато царувам.
Колко дълго ще е това?
Неопетнените са много забележими. Всички ще ги видят как идват отдалеч.
Разбира се, не сте открили някого от Синовете на харпията, нали?
Моите Втори синове пият, ходят по курви, бият се по улиците…
Вписват се. Дочуват неща в таверните.
Проследяват хора от таверните в тихи хубави кътчета,
чупят няколко пръстчета, чуват още неща и докато се усетиш…
Тук няма никой. Тръгваме ли? - Бързаш ли?
Боиш ли се? - Неопетнените не чувстват нищо.
Вярно. Това е проблемът ви.
Преди сте разбирали какво е, но сте забравили значението му.
Който е забравил що е страх, не знае как да се скрие.
Страхът е полезен в това отношение.
Синовете на харпията искаха отново да ни сложат нашийниците.
Трябва да ги убиете. - Ще е като послание.
Възпрете се, Ваше Величество. - Защо?
Може да притежава ценна информация. - Синът на харпията няма нещо подобно.
Откъде знаеш? - Защото го разпитах.
А това, което изкопчи... - Той е роден свободен.
Защо иска да върне робството? - Ще почувства гордост
само ако има по-нисш от него. - Платили са му.
Великите семейства ги е страх и плащат на бедните.
Откъде знаеш? Аз не го знам, а съм глава на Велико семейство.
Не знаем какво е направил или не. Дайте му справедлив процес.
Покажете на Мийрийн, че сте по-добра от искащите да ви детронират.
Покажете им по-добър начин. - Не знам откъде сте дошли.
Там нещата може да са различни.
Но тук, в Мийрийн, преди Динерис Родената в буря, те ни притежаваха.
Научавахме какви са или не оцелявахме дълго.
Учеха, че са милостиви, справедливи, но това не значи нищо за тях.
Те знаят само да проливат кръв.
Благодаря на всички за съветите ви.
Ваше Величество, нека поговорим. - За какво?
За баща ви, Лудия крал. - Лудия крал?
Ще ми напомняш вражеските лъжи? - Ваше Величество...
Бях в Кралската стража на баща ви. Бях до него от самото начало.
Враговете ви не са излъгали.
Продължавай.
Когато народът му се опълчи, баща ви им отряза езиците и ги изгори.
Уби синове пред бащите им.
Изгаряше живи мъжете с адски огън и се смееше, докато пищяха.
И усилията му да потуши несъгласието, доведе до въстание,
което уби всички Таргариен, освен двама.
Не съм като баща си. - Не, и слава на Боговете.
Лудия крал даде на враговете си това, което уж заслужаваха.
И всеки път го караше да се чувства могъщ и прав до самия край.
Няма да убивам Синовете на харпията без справедлив процес.
Ваше Величество.
Има буболечка. - Да, внимавай.
Може да погълнеш твърда храна.
Като се съгласих да дойда с теб, грешно ли обявих намеренията си?
Освен това какво ме очаква в шибаната кутия?
Не ти харесва? Не може. - Искам да повървя.
Церсей е обещала власт, за който ти отреже главата.
Трябваше да предложи минджата си. Най-добрата нейна част за моята.
Кутията е добро място за мен навсякъде.
Целия път ли ще прекараме до Волантис, говорейки за безсилието на всичко?
Прав си. Няма смисъл. Пътят до Волантис?
Нали отиваме в Мийрийн? - От Волантис се стига до Мийрийн.
Какво се надяваш да намериш в Мийрийн?
Казах ти. Владетел. - Вече имаме такъв. Навсякъде има.
Всяко лайно покрай пътя има табела с нечие име.
Беше доста добър във властването в краткото си време на Ръка на краля.
Не властвах, а бях слуга. - Но имаш талант.
Да убивам много хора? - Да, но показа потенциал и в друго.
Тя искаше да напусна Кралски чертог.
Умоляваше ме, но не тръгнах.
Защо? - Защото ми харесваше.
Властта... Дори като слуга.
Хората следват лидери, а не такива като нас.
Намират ни за отблъскващи. - Такива сме.
И ние ги мислим за отблъскващи, затова се обграждаме в кутии,
за да ги държим далеч от нас, но каквото и да правим,
хората като нас не се задоволяват да останат в кутията, не задълго.
Прав си. Да се разходим. - Не.
Колко джуджета има по света? Церсей всички ли ще убие?
Не е той. - Опита да измамиш кралицата си?
Да ги затворя ли, кралице? - Няма нужда, сир Мерин.
Не искам да разубеждавам ловците. Стават грешки.
Благодаря, кралице. - Вземете главата.
Нека аз да я взема. Ще ми е от полза в работата ми.
Много добре.
Ето там ще е добре.
Чухте човека. Ето там.
Ти ли си Ръката на краля? - Не, чичо.
Няма да е удачно жена да бъде на тази длъжност.
Съветвам сина си, докато порасне достатъчно и сам да реши.
Изявявам желание да служа временно като Ръка на краля, докато...
Добър човек сте, лорд Тирел, но няма да имате време.
Освен Надзорник на корабите, кралят ви назначи за Надзорник на хазната.
Нарече ви мъдър и че нямате равен по финансовите въпроси.
Ще е чест за него да представлявате короната в тази сфера.
Честта е изцяло моя, Ваше Величество. - В миналото е имало случаи
Великият майстер да е Ръка на краля. - Кралят посочи Кибърн
за нов Господар на слухарите.
Този човек? Този позор за Цитаделата?
Каква квалификация има за този пост?
На лоялност, Велики майстер. Повече, отколкото вие сте имали.
Повече, отколкото някои са имали.
Трябва да отбележа... - Чичо Кеван.
Като командир на армиите на Ланистър ще зарадвате краля,
ако поемете контрол над армията на Чертога. Заслужаваш го най-много.
Много мило, но искам да го чуя от самия крал.
Сега е много зает. - Трябва да е тук, учейки да властва.
Учи се. В този случай ме помоли да говоря тук от негово име.
Върнах се в столицата да отдам почит на брат си, теб и в служба на краля.
Не се върнах, за да стана твоя марионетка.
Да гледам как нареждаш Малкия съвет, пращайки собствения си брат...
Брат ми напусна столицата с дипломатическа мисия.
Каква мисия? - Не е твоя грижа като военачалник.
Не може да ми казваш кое е и кое не е моя грижа.
Ти си майка на краля. Нищо повече.
Ще изоставиш краля, когато има нужда?
Ако иска да ме пита нещо, ще го чакам в Скалата Кастърли.
Хайде, тази я знаеш.
Прилича на животно.
Змия.
Буквата е "с". - Браво, много добре.
Най-младият лорд-командир, Озрик Старк, е избран 10-годишен.
Знам буквата "с". - Ще се научиш, обещавам.
Научих сир Давос, при старите хора е трудно.
Ти си много добра учителка, много търпелива.
Колкото повече тренираш, толкова по-бързо ще можеш да четеш.
Няма проблем. Справяме се много добре.
Сигурна съм, че с Острич Старк имате доста да си говорите.
На колко години можеше да четеш? - Три.
Три? Майка ти ли те научи?
Не. Майстер Кресен.
Имах доста време да тренирам. Майка ми ме държеше затворена, защото…
Как на юг наричат това, което е на лицето ти?
Сива люспа. Как му викате северно от Вала?
Не знам, но две от сестрите ми го имаха. И двете умряха.
Как са те излекували? - Не помня. Била съм бебе.
Много хора са дошли и пробвали. Каквото и да са сторили, го махнали.
Какво е станало със сестрите ти?
Баща ми ги накара да се изнесат навън.
Беше ни забранено да ги доближаваме, но ги чувахме, особено вечер.
Започваха да звучат не на себе си.
Виждала ли си ги? - Само веднъж, на края.
Бяха покрити с това.
Лицата им, ръцете им. Държаха се като животни.
Баща ми ги изнесе в гората на въже.
Какво им направи в гората?
Майко. - Оставете ни.
Ваше Величество.
Стой далеч от дивачката. - Защо? Казва се Джили.
Добра е. Уча я да чете. - Дивачка е. Баща ти покори народа им.
Уби краля им заради измяна.
Могат да му го върнат чрез теб. - Джили не би го сторила.
Не знаеш на какво са способни хората. Всички тези книги, а още не знаеш.
Наредих Манс Райдър да бъде изгорен. Наруши тази заповед.
Показа милост за Манс Райдър. Кралската заповед е закон.
Попитай сир Давос колко милост проявявам към нарушителите.
Ако си прекалено добър, не ги е страх. Ако няма страх, не те следват.
С цялото ми уважение, свободните хора никога няма да ви последват.
Вие изгорихте краля им жив. - Кого тогава?
Теб? - Не, само някого от своите хора.
Знаеш ли за клетата Лиана Мормон? - Племенницата на лорд-командира.
Дама на Мечия остров и 10-годишно дете.
Поисках домът й да дойде. Ето го отговора й.
"Мечият остров има само един крал, той е от Севера и името му е Старк."
Това те радва.
Извинете, Ваше Величество.
Северняците могат да бъдат като свободния народ.
Лоялни само към своите. - Знам.
Брат ми Робърт често повтаряше колко е трудно да ги контролира.
Дори с помощта на баща ти.
Тази вечер Нощен страж избира нов лорд-командир.
Сир Алистър Торн ще победи. - Вероятно.
Приятен човечец. Мисли, че си предател.
Какъв ще е животът ти с такъв командир?
Неприятен, вероятно. - Смелостта ти го направи слаб.
Ще те накаже за това. Аз не наказвам за смелост, а я награждавам.
Не се съмнявам, Ваше Величество, но съм брат от Нощен страж.
Отдал съм живота си, честта си, меча си. Няма какво да дам на вас.
Можеш да ми дадеш Севера. - Не мога.
Дори ако искам. Аз съм копеле. Сноу.
Коленичи пред мен с меч в ръка, закълни се във вярност
и стани като Джон Старк, господар на Зимен хребет.
Ще те направи Старк ей така.
Това е първото нещо, което някога съм искал.
Че баща ми ще помоли краля и повече няма да бъда копеле.
Заслужаваш го. Много съм щастлив.
Ще му откажа.
Но ще си господар на Зимен хребет. - Дадох клетва в Нощен страж.
Ако не държа на собствената си дума, какъв господар ще бъда?
Претъпкано е. Да не мислехте, че ще се сервира еленска яхния?
Някой иска ли да говори за кандидатите, преди да решаваме
за 998-ия лорд-командир на Нощен страж?
Сир Алистър Торн е рицар и благородник.
Беше командир при атаката на Вала и ни спечели победата срещу диваците.
Той е ветеран от стотици битки и цял живот е пазител на Вала.
Той е единственият правилен избор. - Да!
Сир Денис Малистър дойде тук като малък и е служил повече от всеки друг.
През 10-те му зими служба като командир на Призрачната кула
удържа диваците настрана. Няма по-добър от него.
Ако няма друг, ще започнем гласуването.
Триъгълните символи са за сир Алистър Торн.
Квадратните са за сир Денис Малистър.
Майстер Емон.
Самуел Тарли, кажи.
Сам Убиеца.
Още един любител на диваци, както Джон Сноу. Как е дивачката?
Казва се Джили, но сир Слинт я познава добре.
Криеха се заедно по време на атаката на Вала.
Лъжа! - Дивачка, бебе и лорд Джанос Слинт.
Открих го там след края на атаката в локва от собствената си пикня.
Докато лорд Джанос се криеше с жена и дете,
Джон Сноу ни водеше. Да, сир Алистър се бореше смело,
но когато бе ранен, Джон ни спаси. Той пое защитата на Вала.
Той уби водача на тените. Отиде на север при Манс Райдър.
Знаейки със сигурност, че си подписва смъртната присъда.
Преди това поведе хората да отмъсти за лорд-командир Мормон.
Мормон сам избра Джон за свой стюард.
Видял е нещо в Джон, сега и ние го зърнахме.
Може да е млад, но се обърнахме към него, когато настана мракът.
Да. Нищо не мога да оспоря.
Но кого иска Джон Сноу да ръководи - Нощен страж или диваците?
Всички знаят, че обичаше дивачка. Говорил е много пъти с Манс Райдър.
Какво щеше да стане в палатката между тях, ако Станис не бе дошъл?
Всички видяхме как избави от мъките Краля отвъд Вала.
Ще изберете човек, водил цял живот битки с диваците или който ги обича?
Време е!
Мисля, че сега е моментът, майстер.
Джон Сноу!
Ей, ти!
Какво си имаш там?
Казах... - Обърнете се и си върнете.
Обърнете се и си вървете. - Хубав малък меч.
Ще струва сто гълъба.
За мъртвите обаче не струва и грош.
Бързо! Бягай!
Кой си ти? Защо се изплашиха от теб?
Загуби това.
Каза, че тук няма Джакен Х'гхарт тук. - Няма. Той не се казва така.
Тогава кой си?
Никой. И момичето трябва да стане такава.
Мястото й не е тук. Колкото и от вас, предатели, да й викате "майка",
никога няма да е твоя майка.
Защо? - За вас, майко.
Искахте го мъртъв, но ръцете ви бяха вързани.
Освободих ви, както вие - нас. - Беше затворник, чакащ процес.
Нямаш право. - Предпочиташе да разкъса града ви,
отколкото да види робите освободени. - Няма повече роби.
Няма и Господари. - Тогава кои живеят в пирамидите?
Кои носят златни маски и убиват децата ви?
Когато Сив Червей дойде при нас, аз първи хванах ножа заради вас.
Помня изражението на баща ми, когато убих господаря му,
който размени сина му за куче.
Баща ми умря в сраженията.
Ако позволим на Синовете на харпията да ни оковат отново,
той няма да е живял.
Животът му не е бил твой, за да го отнемаш.
Преди Господарите са налагали закона… - Сега вие го правите.
Законът си е закон.
Хванете го.
Майко!
Трябваше да му отрежем главата и да приключим.
Аз й казвах да стори същото с теб.
Отворихте портите си заради мен, защото обещах свобода и справедливост.
Едното не може да съществува без другото.
Братко! Братко!
Майко, моля те, прости ми.
Гражданин на Мийрийн чакаше процес и този човек го уби.
Присъдата е смърт! - Милост! Милост!
Майко!
Тази вечер ще остана да пазя отпред. - Всички ще го направим.
Оставете ме.
Дрогон!
Превод: Калин Стоянов а.к.а Geronimo88 UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ © 2015