Siauroji jūra
Karaliaus Krantinė
Žiemgalis
Siena
Dotrakų jūra. Vaes Dotrak.
Pagal Džordžo R. R. Martino kūrinį "Ledo ir Ugnies Giesmė".
Sostų Rungtis [Karaliaus kelias]
Jums reikia gerti, vaike.
Ir valgyti.
Ar nėra nieko kito?
Dotrakams netrūksta dviejų dalykų:
Žolės ir arklių. Žole žmonės gyvi nebus.
Miglos krašte už Asšajaus,
sakoma, laukais auga šmėkląžolė
baltais it pienas stiebais, kurie švyti naktyje.
Ji pražudo visą kitą žolę.
Pagal Dotrakų tikėjimą, išauš diena
kai ji padengs savimi viską. Šitaip pasauliui ateis pabaiga.
Toliau bus lengviau.
Kalisė.
Tavo rankos.
Mes vis dar netoli Pentoso, jūsų šviesybe.
Magistras Ilyrijo pratęsė savo svetingumą.
Ten jums būtų patogiau.
Manęs nedomina svetingumas ir patogumai.
Liksiu su Drogo, kol jis įvykdys savo susitarimo dalį ir aš gausiu savo karūną.
Kaip panorėsit, jūsų šviesybė.
Nagi, Mormontai, kokios bebūtų šiurkščios sąlygos,
manyčiau, netekti galvos yra dar blogiau.
Kuo neįtikai Nedui Starkui?
Pirkai vergus?
Parduoti norėjau...
brakonierius, kuriuos sugavau savo žemėje.
Man valdant, už tokias nesąmones niekas nebaus.
Dėl šito gali būti ramus.
Dailesnės kalės nei tavo įprastos, ką dėde?
Motina tavęs ieško.
Šiandien išvykstame į Karaliaus Krantinę.
Prieš išvykdamas, aplankysi poną ir ponią Starkus
ir pareikši užuojautą.
Baisiai reikia jiems mano užuojautos.
Nereikia. Tačiau iš tavęs to tikisi.
Jau pastebėta kad tu nesirodai.
Tas berniūkštis man ir nerūpi.
O raudančių bobų nepakenčiu.
Dar žodis ir gausi daugiau.
Pasakysiu motinai!
Pirmyn! Pasakyk.
Bet pirma nueisi pas poną ir ponią Starkus
krisi prieš juos ant kelėnų
išsipasakosi kaip tau labai gaila, ir kad esi jų paslaugoms,
bei nuolatos juos meni save maldose. Ar supratai?
Negali...
Ar supratai?
Princas tai prisimins, mažasis pone.
Tikiuosi.
Jeigu pamirštų, būk geras šuva ir primink jam.
Metas pusryčiauti.
Duonos. Ir dvi tas mažas žuvytes.
Ir bokalą tamsaus alaus kad viską susivartyti.
Ir kumpio, padegusio.
- Broliuk. - Mielieji giminės.
O Brenas numirs?
Panašu, kad ne.
- Ką tu sakai? - Maestras sako, kad berniukas gali išgyventi.
Menka malonė leisti vaikui šitaip kankintis.
Vieni dievai žino.
Mums visiems belieka tik melstis.
Šiaurės žavesys atrodo tavęs visai nepaveikė.
Niekaip nesitiki, kad vyksti.
Tai kvailyste net ir tau.
Kur tavo nuostabos jausmas?
Didžiausias kada sukurtas statinys, bebaimiai Nakties Sargybos vyrai,
atšiauri baltųjų ėjikų buveinė.
Tik nesakyk, kad ruošiesi prisiimti juodą.
Ir celibatą? Kekšėms teks elgetauti tada
nuo Dorno iki Kasterlių Uolos.
Ne, noriu viso labo pastovėti užkilęs ant Sienos
ir nusimyžti nuo pasaulio krašto.
Vaikams tavo nešvankybių klausytis nedera.
Eime.
Jei berniukas ir išgyventų, jis liks luošys, groteskas.
Verčiau deramai ir padoriai numirti.
Kaip grotesko atstovas, turėčiau nesutikti.
Mirtis gan galutinė, o štai gyvenimas...
gyvenimas yra kupinas galimybių.
Tikiuosi, berniukas visgi atsigaus. Būtų labai įdomu išgirsti ką jis papasakotų.
Brangusis broli,
kartais verti mane abejoti kieno pusę tu palaikai.
Brangus broli mano, tu mane skaudini.
Juk žinai kaip aš mylių savo šeimą.
Prašau.
Aš būčiau apsirengusi, jūsų šviesybe.
Čia jūsų namai. Aš tik viešnia.
O šis gražuoliukas.
Savo pirmagimio netekau, juodaplaukio gražučio.
Jis taip pat buvo kovotojas,
bandė nugalėti karštinę, kuri jį pasiglemžė.
Atleiskite.
Dabar jums mažiausiai reikia šito klausytis.
Aš nežinojau.
Jau praėjo daug metų.
Robertas ėjo iš proto, trankė kumščiais per sieną iki kraujo,
ko tik vyrai nedaro, rodydami savo jausmus.
Berniukas atrodė visai kaip jis.
Toks mažytis.
Paukštelis be plunksnų.
Kai atėjo paimti jo kūno
Robertas mane laikė. Šaukiau ir grūmiausi, bet jis mane sulaikė.
Tas mažas ryšulėlis.
Jį išnešė ir aš daugiau jo nebemačiau.
Netgi nesu aplankiusi kapo, niekad.
Meldžiuosi Močiai kiekvieną rytą ir vakarą
kad ji sugrąžintų jums jūsų vaiką.
Dėkoju.
Galbūt šį kartą ji išklausys.
Kalavijas Sienai?
- Jau turiu savo. - Šaunuolis.
Ar jau išbandei? - Žinoma.
Turiu omeny, prieš ką nors.
Keistas dalykas, kai pirmąkart perkerti žmogų.
Suvoki, kad esame tik mėsos ir kraujo maišai,
kuriuos palaiko vos keli kaulai.
Leisk padėkoti tau iš anksto
už tai kad saugosi mus visus nuo pavojų anapus Sienos,
laukinių, baltųjų ėjikų ir visą ko kito.
Esame dėkingi, kad mus sergi tokie dori stiprūs vyrai kaip tu.
Mes saugojam karalystes jau 8 tūkstančius metų.
Ar jau "mes"?
Tai jau būsi priėmęs priesaiką?
Ilgai netruks.
Perduok linkėjimus Nakties Sargybai.
Neabejoju, tokiame rinktiniame būryje tarnauti bus įspūdinga. O jeigu ne...
tai tik visam gyvenimui.
Ačiū Nymerija.
Septa Mordana sako, kad turiu susidėti iš naujo.
Sako, kad rūbai netinkamai sulankstyti.
Koks skirtumas kaip jie sulankstyti? Vis tiek gi išsidarkys viskas.
Gerai, kad turi pagalbininkę.
Žiūrėk.
Nymerija, pirštines.
- Nieko sau. - Patylėk.
Nymerija, pirštines!
Kai ką tau turiu.
Ir tai reikės labai atsargiai suvynioti.
Dovana?
Uždaryk duris.
Čia ne žaisliukas.
Būk atsargi, kad neįsipjautum.
- Koks plonytis. -Kaip ir tu.
Kalviui užsakiau jį pagaminti specialiai tau.
Galvos žmogui juo nenukirsi,
bet gali prismaigyti pilną skylių jei tik būsi greita.
- Galiu būti greita. - Turėsi lavintis kasdien.
Na kaip jis tau?
Patinka atsvara?
Atrodo.
Pirma pamoka - durk smailiuoju galu.
Žinau kurį galą naudoti.
Aš tavęs pasiilgsiu.
Atsargiai.
Visi geriausi kardai turi vardus.
Sansa gali sau turėti siuvimo adatas.
O aš turiu savo spyglį.
Atėjau atsisveikinti su Brenu.
Atsisveikinai.
Norėčiau čia būti kai atsigausi.
Vykstu į šiaurę su dėde Bendženu.
Prisiimsiu juodą.
Žinau, visada norėjome išvysti Sieną kartu,
bet tu galėsi mane aplankyti Juodojoje Pilyje kai pasveiksi.
Tada jau žinosiu kas yra kur.
Būsiu prisiekęs brolis iš Nakties Sargybos.
Galėsim eit pasivaikščioti anapus Sienos, jei nebijosi.
Noriu kad tu...
išeitum.
Prieš 17 metų
išjojai su Robertu Barateonu.
Grįžai po metų su kitos moters sūnumi.
O dabar vėl išvyksti.
Negaliu rinktis.
Taip vyrai visada sako kai šaukia garbė.
Taip sakot savo šeimoms, patys sau.
Tu gali rinktis.
Ir tu pasirinkai.
Ket...
Aš taip negaliu, Nedai.
Tikrai negaliu.
Gali.
Privalai.
Atsisveikinai su Brenu?
Jis nemirs, aš žinau.
Jūs Starkai lengvai nemirštat.
Kaip motina?
- Ji buvo labai maloni. - Gerai.
Kai kitąkart susitiksim, jau dėvėsi tik juodą.
Man visada tiko.
Lik sveikas, Sniege.
Ir tu, Starkai.
Tarnauti Nakties Sargyboje yra didelė garbė.
Starkai saugoja Sieną jau tūkstančius metų.
Ir tu esi Starkas.
Gal neturi mano pavardės,
tačiau turi mano kraujo.
Ar mano motina gyva?
Ar ji žino apie mane? Kur aš esu, kur vykstu?
Ar jai rūpi?
Kai kitą kartą pasimatysime,
pasikalbėsime apie tavo motiną.
Pažadu.
Dievai, čia tai kraštas!
Beveik jau noriu palikti juos visus ir joti sau toliau.
Beveik noriu joti su tavim kartu.
Ką pasakysi, tik tu ir aš ant Karališkojo kelio, kalavijai pašonei,
pora mergų smuklėj kad lovas pašildytų.
Paklaustum prieš 20 metų.
Buvo karai ir vedybos ant nosies
taip ir negavom progos pasidžiaugti jaunyste.
Pamenu kelias progas.
Buvo ta tokia... Kaip ten jos vardas?
Ta tavo prasčiokė.
Beka. Su didžiuliais papais kur visą veidą galėjai sukišti.
Besė. Ji buvo taviškė.
Besė! Šlovė dievams už Besę.
Ir jos papus.
Taviškė buvo... Alina?
Ne. Tu man sakei kartą... Meril?
Pavainikio motina tavo?
- Vaila. - Tiksliai.
Nepaprasta mergiotė turėjo būt
kad pats Edardas Starkas pamirštų apie garbę.
Taip ir nepasakojai kaip ji atrodė.
Ir nepasakosiu.
Buvom kare.
Nei vienas nežinojome ar sugrįšim namo.
Tu pernelyg save smerki. Kaip ir visada.
Garbės žodis, nebūčiau tavo karalius, jau gaučiau į snukį.
Tas ir yra blogiausia po tavo karūnavimo
daugiau nebegalėsiu tau tvoti.
Patikėk, ne tas yra blogiausia.
Naktinis pasiuntinys perdavė.
Daenėris Targarijen ištekėjo už kokio tai Dotrakų žirgvaldos.
Kas iš to? Nusiūsim jai dovaną vestuvėms?
Gal gerą aštrų peilį,
ir tvirtą ranką prie jo.
Ji dar visai vaikas.
Visai greitai tas vaikas išskies kojas ir ims veistis.
- Negi išties apie tai kalbame? - Tai tau net kalbėt apie tai baisu?
Ką jos tėvas padarė tavo šeimai, štai kas baisu.
Ką Raėgaras Targarijenas padarė tavo seseriai,
mano mylimai moteriai.
Išžudysiu visus Targarijenus kuriuos tik pasieksiu.
Bet šitos juk pasiekt negali, tiesa?
Tas Kalas Drogo,
sako kad jo ordoje 100 tūkstančių vyrų.
Net ir milijonas Dotrakų karalystei negresia,
kol jie visi Siaurosios jūros kitame krante.
Jie neturi laivų, Robertai.
Dar liko septyniuose karalystėse tokių kurie laiko mane uzurpatoriumi.
Jeigu Targarijenų berniūkštis persikels čia su Dotrakų minia,
- tie padugnės jį palaikys. - Jis nepersikels.
O jeigu kartais ir sugebėtų, įmesime ji atgal jūron.
Bręsta karas, Nedai.
Nežinau nei kada jis bus, nei kas jame kausis,
bet jau bręsta.
Sėskit.
Gausit maisto.
Atrišk juos.
...žagintojai.
Aišku jiems leido rinktis, kastravimą arba Sieną.
Dauguma renkasi peilį.
Nežavi tavo naujieji broliai?
Puiki savybė tos Sargybos
atsisakai savo senosios šeimos ir gauni visiškai naują.
Kodėl šitiek skaitai?
Pasižiūrėk į mane ir pasakyk ką matai?
Čia koks pokštas?
Tu matai neūžaugą.
Jei būčiau gimęs valstiečiu, mane galėjo pamesti kur miškuose.
Deja, aš gimiau Lanisteriu iš Kasterlių Uolos.
Iš manęs šio to tikimąsi.
Mano tėvas 20 metų tarnavo karaliaus vykdytoju.
Kol tavo brolis to karalius nenužudė.
Taip, kol mano brolis jo nenužudė.
Gyvenimas pilnas tokių ironiškų sutapimų.
Mano sesuo ištekėjo už naujo karaliaus, o
mano šlykštus sūnėnas taps karaliumi po jo.
Turiu ir aš atlikti savo vaidmenį giminės garbei. Ar nemanai?
Tačiau kaip?
Ką gi, mani brolis turi kalaviją,
o aš turiu savo protą,
o protas reikalauja knygų kaip kalavijas galąstuvo.
Štai kodėl šitiek skaitau, Džonai Sniege.
Na, o tu?
Ką pasipasakosi, pavainiki?
Gražiai paprašyk, gal ir papasakosiu, neūžauga.
Berniukas pavainikis, be jokio paveldo,
keliauja įstoti į senovinį Nakties Sargybos ordiną,
kartu su savo drąsiais ginklo broliais.
Nakties Sargyba saugo karalystę nuo...
Na taip, taip, nuo bildukų ir bubių
ir kitų baisų pabaisų, kuriais gąsdindavo žindyvė.
Tu gi protingas vaikis.
Juk netiki tomis nesąmonėmis.
Viskas ne taip jau blogai kai pilve yra vyno.
Metas apžvelgti sąskaitas, mano ponia.
Norėtumėt sužinoti kiek mums apsiejo šis karališkas apsilankymas.
Aptark tai su Pūlu.
Pūlas išvyko į pietus su valdovu Starku, ponia.
Mums reikės naujo prievaizdo,
ir yra dar keli paskyrimai, kurių
- niekaip negalime atidėti. - Man nerūpi jokie paskyrimai!
Aš paskirstysiu pareigas.
Aptarsime tai rytoj iš pat ryto.
Labai gerai, valdove.
Ponia.
Kiek jau esi šiame kambaryje?
Turiu jo rūpintis
Jis nenumirs, motin.
Maestras Liuvinas sako, kad didžiausias pavojus praėjo.
O jeigu jis klysta?
- Brenui manęs reikia. - Rikonui reikia tavęs.
Jam šešeri.
Jis nesupranta kas dedasi. Sekioja man įkandin visą dieną,
- kabinas į kojas, verkia... - Uždaryk langus!
Nebegaliu pakęsti! Prašau, tegu liaujasi!
Gaisras.
Pasilik čia. Aš sugrįšiu.
Neturėjai čia būti.
Čia nieko neturėjo būti.
Tai malonė.
Jis jau nebegyvas.
Ne!
- Ar kada nors matėt drakoną? - Nebėra drakono, kalise.
Niekur? Net ir rytuose?
Drakono nėra. Drąsūs vyrai nužudė.
- Tai žinoma. - Žinoma.
Pirklys iš Karfo man sakė, kad drakonai yra iš menulio.
Iš menulio?
Jis sakė, kad menulis yra kiaušinis, kalise,
kadaise danguje buvo du menuliai.
Bet vienas nuklydo perarti saulės ir skilo nuo karščio,
tada iš jo pasileido tūkstančių tūkstančiai drakonų
ir jie atsigėrė saulės liepsnos.
Menulis ne kiaušinis.
Menulis tai deivė, žmona saulei.
- Tai žinoma. - Žinoma.
Palikite mane su ja.
Kodėl tas pirklys iš Karfo tau visą tai pasakojo?
Vyrai mėgsta kalbėti kai jie laimingi.
Iki tol kai jūsų brolis nupirko mane jums, mano darbas buvo maloninti vyrus.
Kiek tau buvo metų?
Man buvo devyneri kai motina pardavė mane į geismo namus.
Devyneri?
Vyrų nepaliečiau dar trejus metus, kalise.
Pirma reikia išmokti.
Ar mane išmokytum kaip pamaloninti kalą?
Taip.
Ar tai užtruks tris metus?
Ne.
Sveikas atvykęs.
Tai, ką jums dabar pasakysiu turės išlikti tarp mūsų.
Nemanau, kad Brenas nuo to bokšto nukrito.
Man atrodo, kad jį nustūmė.
Berniukas visada buvo tvirtakojis
Kažkas bandė jį nužudyti dukart.
Kodėl? Kam žudyti nekaltą vaiką?
Nebent jis kažką matė, ko neturėjo matyti.
- Ką matė, ponia? - Aš nežinau.
Tačiau guldau savo galvą, kad neapsieita be Lanisterių.
Jau turime priežasčių abejoti jų ištikimybe karūnai.
Pasižiūrėkit į durklą, kurį naudojo smogikas
Tokiam žmogui šis ginklas per geras.
Ašmenys iš Valyriško plieno, drakono kaulo rankena.
Kažkas jį jam įteikė.
Ateina į mūsų namus ir bando nužudyti mano brolį?
Jeigu jie nori karo...
Jei to prireiks, žinok, kad tave palaikysiu.
Kas jau čia? Negi tuoj Dievų miške prasidės mūšis?
Per lengvai karo grasinimai virsta karo veiksmais.
Visos tiesos dar nežinome.
Reikia pranešti Valdovui Starkui.
Nepatikėsiu šių žodžių nunešti varnui.
- Aš josiu į Karaliaus Krantinę. - Ne.
Žiemgalyje visada turi likti Starkas.
- Aš vyksiu pati. - Motin, tu negali.
Aš privalau.
Liepsiu Halui su būriu sargybinių jus palydėti.
Per didelė grupė pritraukia bereikalingą dėmesį.
Nenoriu, kad Lanisteriai žinotų apie mano kelionę.
Bent leiskite man jus lydėti.
Karališkasis kelias gali kelti pavojų vienišai moteriai.
O kaip gi Brenas?
Meldžiausi Septynetui virš mėnesio.
Breno gyvybė dabar jų rankose.
Ne, kalise.
Turit nuolat žvelgti jam į akis.
Pro akis ateina meilė.
Sakoma, kad Irogenija iš Lyso galėjo vyrą užbaigti
vien tiktai savo akimis.
Užbaigti vyrą?
Karaliai apkeliaudavo pusę pasaulio dėl nakties su Irogenija.
Magistrai parduodavo savo pilis.
Kalai degindavo savo priešus, kad tik turėtų ją keletą valandų.
Sako, kad jai piršosi tūkstantis vyrų
ir ji niekam nedavė sutikimo.
Atrodo ji buvo įdomi moteris.
... aš nemanau,
kad Drogo patiktų jei būčiau iš viršaus.
Padarysit, kad jam patiktų, kalise.
Vyrai siekia to, ko nėra turėję.
O Dotrakai ima verges kaip šuo ima kalę.
Argi jūs vergė, kalise?
Tuomet nesimylėkit kaip vergė.
Labai gerai, kalise.
Tenai jis yra galingasis kalas,
bet šioje palapinėje, jis yra jūsų.
Aš... nemanau
kad tai atitinka Dotrakų papročius.
Jei jis norėjo Dotrakų papročių,
tai kodėl vedė jus?
Ne.
Ne!
Šiąnakt noriu matyti tavo veidą.
Atleiskite, sere.
Ar aš taip tave gąsdinu, mergyt?
Ar tai jis tave verčia virpėti?
Mane jis irgi gąsdina.
Pažiūrėk į tą veidą.
Atsiprašau, jei jus įžeidžiau, sere.
Kodėl jis su manimi nekalba?
Pastaruosius 20 metų jis ne įtin kalbus.
Nuo tada kai pamišęs karalius liepė išrauti jam liežuvį karštomis replėmis.
O štai kardu jis kalba kuo puikiausiai.
Seras Ilynas Peinas, karaliaus teisingumas.
Karališkasis budelis.
Kas yra, mieloji panele?
Ar skalikas tave baugina?
Eik šalin, šunie.
Gąsdini mano damą.
Nemėgstu matyti tave liūdną.
Pagaliau saulė šviečia.
Eikš, pasivaikščiosime.
Vieta, Ledi.
Tikriausiai man jau gana.
Tėvas mums leidžia tik po vieną taurę per puotas.
Mano princesė gali gerti kiek panorėjus.
Nesirūpink. Su manimi tu saugi.
Prigausiu tave!
Arja!
Ką tu čia veiki?
- Eik sau! - Tavo sesė?
- O kas tu toks, berniuk? - Myka, pone.
- Čia mėsininko sūnus. - Jis mano draugas.
Mėsininko sūnus svajoja tapti riteriu?
Kelk savo kardą, mėsininko sūnau. Pažiūrėsim ką sugebi.
Ji manęs paprašė, pone. Pati paprašė.
Aš tau ne ponas, o valdovas,
ir liepiau pakelti savo kardą.
Tai gi ne kardas, valdove. Čia tik pagalys.
O tu ne riteris.
Viso labo mėsininko sūnus.
Mušei mano damos seserį. Ar žinojai tą?
- Liaukis! - Arja, nesikišk.
Aš jo neskriausiu...
labai.
Arja!
Bjauri kalaite!
Ne, ne, liaukitės, baikit, abudu!
Tu viską gadini! Amžinai viską sugadini!
Paleisiu tau vidurius, kūrva!
- Arja! - Nymerija!
Arja!
Nymerija!
Ne.
Ne. Prašau, nereikia.
Arja, palik jį ramybėje.
Mano prince, vargšas mano prince ką jie tau padarė.
Pasilik čia. Aš grįšiu prie užeigos ir atsivesiu pagalbos.
Tai ir eik!
Neliesk manęs.
Čia vilko nėra. Ieškok palei upę.
Tau reikia bėgti. Tave nužudys už tai ką padarei Džofriui.
Nagi. Bėk.
Eik! Eik iš čia!
- Tai didvilkis. - Patikrinsiu čia.
Atrodo kažką girdėjau.
Eik!
Arja!
Valdove!
Valdove! Ją surado.
- Ji sveika. - Arja!
- Kur ji? - Ją nuvedė tiesiai pas karalių.
- Kas nuvedė? - Ją rado Lanisteriai.
- Arja! - Gerai, grįžtam.
Karalienė liepė jiems nuvesti ją tiesiai pas jį.
Atgal! Grįžtam į užeigą!
Visi grįžtam!
Atsiprašau, atsiprašau, atsiprašau.
- Tu nesužeista? - Ne.
Viskas gerai.
Ką tai reiškia?
Kodėl mano dukros neparvedė iškart pas mane?
Kai drįsti šitaip kalbėti su savo karaliumi?
Patylėk, moterie.
Nepyk, Nedai. Nenorėjau mergičkos išgąsdinti.
Bet šitą reikalą turime baigti greitai.
Jūsų mergiotė su tuo mėsininko vaikiu užpuolė mano sūnų.
Tas jos gyvulys vos nenuplėšė jam rankos.
Netiesa!
Ji tik... truputį įkando.
- Jis skriaudė Myką. - Džofas papasakojo kas nutiko.
Tu ir tas vaikis primušėt jį pagaliais, o tu dar užsiundei savo vilką.
Viskas buvo ne taip!
Būtent taip! Jie visi mane puolė, o ji išmetė mano kardą į upę.
- Melagis! - Užsičiaupk!
Gana!
Jis man sako vieną, ji sako kitą.
Septyni pragarai! Ką čia gali padaryti?
- Kur tavo kita dukra, Nedai? - Savo lovoje, miega.
Nemiega.
Sansa, ateik čia, mieloji.
Nagi, vaike...
papasakok kas nutiko.
Sakyk viską ir sakyk tiesą.
Karaliui meluoti didelis nusižengimas.
Nežinau.
Aš neatsimenu. Viskas įvyko per greitai.
- Aš nemačiau. - Melagė!
- Melagė, melagė, melagė! - Arja!
- Nagi baik! Gana jau! - Melagė, melagė, melagė!
- Pakaks! Arja! - Ji tokia pat laukinė kaip ir jos žvėris.
- Noriu kad ją nubaustų. - Ką turėčiau padaryti,
išplakti ir pravilkti gatvėmis?
Po velnių, vaikai susimušė. Baigta.
Džofriui randai liks visam gyvenimui.
Leidai šitai mergaitei save nuginkluoti?
Nedai, sudrausmink savo dukterį.
- Tą patį padarysiu su sūnumi. - Mielu noru, jūsų šviesybe.
O kaip dėl didvilkio?
Kaipgi žvėris sumaitojęs tavo sūnų?
Pamiršau tą nelemtą vilką.
Neradome didvilkio pėdsakų, jūsų šviesybe.
Ne? Na ir tiek to.
Yra kitas vilkas.
Kaip pageidauji.
- Nejau tu rimtai? - Didvilkis ne augintinis.
Duok jai šunį. Bus laimingesnė.
Jis juk ne apie Ledi kalbėjo?
Ne, ne, tik ne Ledi! Ledi nieko nekandžiojo!
- Ji gera! - Ledi ten nebuvo!
- Nelieskit jos! - Sustabdyk juos. Neleisk šito.
Prašau, prašau, tai buvo ne Ledi!
Ar tai jūsų valia?
Šviesybe?
- Kur žvėris? - Prirakintas lauke, jūsų šviesybe.
Sere Ilynai, malonėkite.
Ne.
Džori...
nuvesk merginas į jų kambarius.
Jei jau taip reikia,
aš tai atliksiu pats.
Ar čia kokia gudrybė?
Vilkė yra šiaurinė.
Ji nusipelno daugiau nei skerdiko.
Mėsininko sūnus. Sutrypei jį?
Jis bėgo.
Ne įtin greitai.
Vertė: A.Gusevas Disappear@mail.ru https://www.facebook.com/sostukarai