MAGIC BOX uvádí
-Pane Millsi, jak se máte? -Prima, jak vy? -Fajn.
-Chcete si to znovu prohlédnout? -Jestli vám to nevadí. -Víte, kde je.
Kdybych po vás chtěl dolar za každé vyzkoušení té mašiny,
už by byla vaše. Tuhle používají profíci.
Mariah Carey, Beyonce, Gwen Stefani.
Opravdu? Kdo je Beyonce? Dělám si legraci. Vezmu si to.
-Oslava pro dospělé je před domem. -Jsem Kimin otec.
-Já pro jejího otce pracuju. -Její pravý otec. -To je v pořádku.
-Ahoj, Bryane. -Lenoro.
-Jen jsem chtěl dát Kim dárek. -Nechali jsme to tu mladým.
-Polož dárek k ostatním. -Chci jí ho dát osobně.
Pořád nedodržuješ pravidla.
-Ale no tak, Lennie... -Neříkej mi tak.
-Promiň, Lenoro. -Tati!
Holčičko! Ahoj, zlatíčko. Všechno nejlepší!
Zrovna říkám tvému otci, jak jsme to zařídili s dárky.
-Není slušné rozbalit jen jeden. -Jen to rozbal.
-Paráda. -Přístroj pro karaoke?
-Když chce být zpěvačka... -To bylo ve dvanácti. Je to pryč.
-Děkuju, tati. -Nemáš zač.
-Chci být zpěvačka. Neříkej to mámě. -Rozumím.
-Jednu do alba... -Máme profesionálního fotografa.
Pořádný úsměv, zlatíčko. To je moje holka.
Bože můj!
Jsi úžasný!
-Stuarte, ty jsi nemožný. -Já vím.
-Ahoj, Bryane. -Stuarte...
-Už to není malá holčička. -To tedy ne.
-Zůstaneš na oběd? -Ne, díky.
Chtěl jsem jí jen popřát všechno nejlepší k narozeninám.
-Rád jsem tě viděl, Bryane. -Já tebe taky.
Díky.
"Narozeniny Kim"
"Kim - 17 let"
"Kim - 16 let"
Ty jsi zapomněl.
Pojďte dál.
Já ti to připomínal. L.A., třetí sobota v květnu. Červené maso, červené víno.
-Asi toho má moc. -No jo. Rušný život penzisty.
-Každý den nové dobrodružství. -Co teď dělají důchodci?
Dávají si šlofíka? Hrajou golf? Prohánějí bohaté vdovy?
-To se dělá dopoledne. -Kluci, víte, proč jsem tady.
-Jak to vypadá? -Dobře.
Dneska měla narozeniny. Věřili byste, že Kim už je sedmnáct?
Sedmnáct?
-Na Kim! -Lennie je na tebe pořád tak napružená?
-Už není Lennie, ale Lenore. -Takže je.
-A její manžel? -Taky. -Když kopeš hluboko, narazíš na sračky.
-Můžeme začít kopat. -Myslíte si, že to už neudělal?
-Pan Pozor na Detail. -Díky, Bernie.
-Co Kimmy? -Dobrý. Je prima.
-Přespává tu už? -Řekněme, že na tom pracujeme.
Oceňuje, že ses vzdal svého života, abys jí byl blíž?
Jakého života?
Pamatujete, jak v Bejrútu zmizel šéf?
Bry zařídil, aby nás ten bláznivý šejk z Hizballáhu dostal dovnitř, a pak zmizel?
My se drápeme jak blbci ven z Dodge dřív, než nás sundají. A kde jsi ty?
-Nezmeškal bych její narozeniny. -V Langley byli nadšení, žes vzal roha,
abys stihl narozeniny svého dítěte 15 000 km daleko.
Kde jsi sloužil pak? Špehovals na polárním kruhu tučňáky?
-Ne, tučňáci jsou v Antarktidě. -Byla to Aljaška.
-Kam tím míříš, Same? -Máme volné místo, může být tvoje.
Kdo je rád krvavý?
-Měj se, Bryane. -Dobrou noc, kluci. -Tak zatím.
Myslíme si, že je skvělý, když se snažíš Kimmy vynahradit ztracený čas.
Ale co kšeft zítra? Tady. Čtyři hodiny, dva a půl litru jen za to,
že dovezeme hvězdu na koncert a zpátky. Jeden nám chybí.
-Zpěvačka? -Spíš slípka, co snáší zlatá vajíčka.
Prodala 20 milionů desek a ještě jí není pětadvacet.
Je to brnkačka. Musíme ji jen dovézt tam a zpátky. V hale už mají svoje lidi.
-Tak jo. -Jo? -Jo.
-Hotovka? -Jo.
-To bude jako za starých časů. -Lepší. Nebudou mrtví.
Tak zítra. Dobrou noc, kluci.
-Vlez si dozadu. -Vždycky jsem vzadu.
Madam, když dovolíte, radši se nezastavujte.
Moje máti je madam, když dovolíte.
Jdeme.
Bernie, Casey, ven. Já budu vepředu. Bry v šatně.
Jdeme, jdeme, jdeme...
To byla nádhera.
-Díky. Jak že se to jmenujete? -Bryan Mills.
-Těší mě, Bryane Millsi. -Mě taky.
-Nastupujete! Pojďte, jdeme! -Tak jo, hoši.
Vím, že teď není vhodná chvíle, ale dcera chce být zpěvačkou.
Nemáte nějaké tipy...
Jo, mám. Řekněte jí, ať si vybere jinou kariéru.
Jednu mám. Čekali jsme a čekali,
a vtom mi zazvonil satelitní telefon...
Ahoj, broučku. Promiňte, kluci, to je Kim.
Ten rámus? Jsem na koncertě.
Ty tu písničku znáš? Jo, je to ona.
Ne, nejsem v hledišti. Vypomáhám kamarádům jako ochranka.
Samozřejmě že jsem ji potkal. Kdo myslíš, že ji hlídá?
To je dobře, že to na tebe udělalo dojem.
Jsem rád, že jsi zavolala.
Co? Oběd? Zítra?
Jistě. Ten podnik znám.
Takže 12:30. Tak zítra nashle.
-Tady je. -A? -Co se děje? -Chce jít na oběd.
-Jen my dva. -Fantastický! -To je pokrok!
Kdo nezavřel tu bránu? Odvedeme ji. Bry, jdi jako první. Běž, běž!
Casey!
-Bernie, připravit! -Rychle!
Napijte se. Cukr pomáhá při šoku.
Napijte se ještě.
Už je to v pořádku. Už je dobře.
Jste v bezpečí.
Bernie... Casey... Rambo.
Vážně, Bry. Měl bys jít k nám. Pořád jsi ostrý jak břitva. Kšeftů bude dost.
-Příští rok jde na vysokou? -Jo. -Ztratíš ji.
Takže mám celý rok na to, abych ji našel.
Pane Millsi, chtěla by s vámi mluvit.
-Jak je vám? -Už líp.
Říkal jste, že vaše dcera chce být zpěvačka.
-Jo, od pěti let. -Je to jiné, než si každý myslí.
Když kouzlo vyprchá, zbudou jen hotelové pokoje a letiště.
Ona to chce.
První číslo je Gio, můj hlasový učitel. Jestli řekne, že umí zpívat, umí zpívat.
Dá jí potřebnou průpravu, jeho honorář zaplatím já. Druhé číslo je můj manažer.
Jestli ji Gio schválí, zajistí, aby dostala šanci.
-Děkuju vám. -Pane Millsi, já děkuju vám.
-Tady je! -Tati!
Ahoj, holčičko!
-Ahoj. -Ahoj. -Netvař se tak nadšeně.
Jen jsem překvapený. Myslel jsem, že jdeme jen Kim a já.
Poprosila jsem mámu, ať jde taky.
Banánovo-malinový koktejl s třešněmi, jak to máš ráda.
-Díky. -Lennie... Lenoro, dáš si něco?
-Ne, díky. -Tak co?
Tati, představ si... Znáš moji kámošku Amandu?
Její sestřenice nás požádaly, ať s nima strávíme prázdniny v Paříži.
-Proč chceš do Paříže? -Louvre, Muzeum impresionismu.
-Picasso... -Já nevěděl, že tě bere výtvarné umění.
V Muzeu moderního umění jsem byla snad stokrát.
A Amanda byla loni ve Francii, takže docela umí francouzsky.
A protože ti ještě nebylo osmnáct, potřebuješ k odjezdu můj souhlas.
Tati, prosím. Moc tam chci. Mají úžasný byt nad řekou.
-Jen vy dvě s Amandou. -A její sestřenky!
Nedělej z toho bůhvíco, Bryane. Prostě podepiš ten papír.
-Co je? -Nezdá se mi to. -Tati!
-Vím, jak to ve světě chodí. -Prosím! -17-letá dívka by neměla cestovat sama.
-Nebudu sama! -Dvě sedmnáctileté. -Amandě je devatenáct.
Co kdybych jel s vámi? Ani byste o mně nevěděly. Být neviditelný umím skvěle.
Jak jsi názorně předváděl po většinu jejího života.
Prostě jen podepiš ten papír.
-Ještě si to rozmyslím. -Všichni víme, co to znamená.
-Kimmy, něco pro tebe mám. -Já nic jiného nechci!
Kim!
-Nechápu tě. -Cože? -Manželství jsi obětoval službě vlasti.
Služba vlasti nám převrátila život naruby.
Nemohl bys něco obětovat pro svou dceru?
-Obětoval bych pro ni cokoli. -Tak o co jde?
Nechci vystavovat svou dceru riziku.
Riziku? Tím, že pojede do Paříže? Jsi ubožák.
-Už jde. -Díky.
Tři podmínky. Chci telefonní číslo a adresu, kde budete bydlet.
Když se přesunete, chci vědět, u koho budete.
Po přistání mi zavoláš. Budeš mi volat každou noc, než půjdeš spát.
Je mezinárodní. Je v něm uložené moje číslo. Ty nedáváš pozor.
-Dávám. -Co jsem říkal? -Že mám zavolat, až přistanu,
každou noc před spaním, telefon je mezinárodní a tvoje číslo je uložené.
Poslední věc. Na letiště tě odvezu já.
Dobře.
Tady to máš.
Děkuju! Děkuju! Děkuju!
Mami!
Mám tě ráda, tati!
Mami, podepsal to! Letím zavolat Amandě!
Nebylo jednodušší podepsat to hned?
Nebylo jednodušší si o tom napřed promluvit?
Určitým místům v Paříži by ses měla vyhnout. Vypsal jsem je. Jen si to vem.
90 % času strávím po muzeích. Nemusíš si dělat starosti.
To je jako říct vodě, aby nebyla mokrá.
-Máma říká, že z práce jsi paranoidní. -Práce mě naučila informovat se.
Vždycky jsem se ptala mámy, co děláš, že jsi pořád pryč.
Máma mi říkala, abych se zeptala tebe.
Ale kdykoli jsem tě viděla, bála jsem se zeptat.
Proč?
Nevím. Možná jsem se bála to zjistit.
Třeba by se mi to nelíbilo.
Pracoval jsem pro vládu. To víš.
To jsi byl něco jako špion? Co když zmáčknu tenhle knoflík?
Nesahej na ten knoflík.
Byl jsem něco jako ochránce.
Ochránce?
-Před čím jsi ochraňoval? -Aby se nestaly špatné věci.
Takže to byla dobrá práce?
Jo, to byla.
-Schází ti? -Tys mi scházela víc.
-Kim! -Tati, to je Amanda. -Jdi napřed. Já vezmu bágly.
-Jimmy ti s tím pomůže. -To zvládnu.
Lenoro, víš o tomhle? Nejede jen do Paříže.
-Já vím. -Ona mi lhala. -Protože k tobě nemůže být upřímná.
-Proč? -Ta tvoje pravidla a podmínky.
Co to je?
-Data koncertů U2. -Za rockovou kapelou po Evropě?
Všechny děti to dělají. Stuart jí sehnal lístky, zajistili jsme nejlepší hotely.
Nejlepší hotely? Ty si žiješ ve své bublince, za zdí,
s komornými a šoféry a sluhy... Netušíš, jaký svět opravdu je.
Ani ona se to nedozví, dokud nevyjede a nepozná to.
A neříkej, že nevím, jaký je svět.
Pět let jsem čekala na telefon, který týdny nezazvonil.
Na sdělení, ať už nečekám.
Vím, že ses sem přestěhoval, aby sis vybudoval vztah s Kimmy.
Ale to nejde, když ji budeš dusit.
Nech ji žít, jinak ti slibuju, že ji ztratíš.
Děvčata!
Kim!
Mám tě ráda!
Naučím tě francouzsky, co budeš potřebovat.
-Vyfotím tě. -Ne... -Jo. "Sýr!"
-Skvělý! Teď ty. -Nechcete vyfotit spolu?
Ano, prosím.
Je milý.
-Moc pěkné. -Děkujeme.
-Odkud jste? -Z Kalifornie.
Kéž by všechny dívky byly jako ty z Kalifornie...
Já jsem Peter.
Já se jmenuju Amanda.
-A tohle je Kim. -Ahoj... -Těší mě.
-Jedete do Paříže? -Ano.
Taxíky jsou tu strašně drahé. Nechcete se mnou napůl?
Ano. Díky.
Pro přílety zmáčkněte 1.
Zadejte prosím číslo letu.
Let č. 288 přistál v Paříži na letišti Charlese de Gaulla v 8:00 místního času.
-Bože můj! -Dobrá adresa.
Byt patří příbuzným. Na léto jsou v Madridu, takže máme celý byt pro sebe.
-Paráda, co? -To jsem nevěděla. -O nic nejde.
-Budu muset jít. Těšilo mě. -Nás taky. -Nashle.
-Dneska máme ve škole večírek. Přijďte. -Tak jo. -Amando, ani ho neznáme!
Co chceš víc vědět? Je sexy.
-Mám vás vyzvednout v devět? -Tak jo.
-Skvělý. Který byt? -Celé čtvrté patro. Hauffmanovi.
-Tak nashle večer. -Nashle!
Ulice de la Pompe 9. Čtvrté patro. Dvě dívky, asi 18 let.
-Můj ty Bože! -To je dobrý, co?
Nekecej, to je skvělý. Měla jsi mi říct, že tu nebudou.
-No a ? -Řekla jsem tátovi, že tu jsou.
Řeklas mu, že budeš chodit po muzeích. Ale no tak! Nic se nedozví!
-Vyspím se s ním. -S kým? -S Peterem. -Vždyť jsi ho teď potkala.
Slyšela jsem, že Frantíci jsou v posteli fantastický. Třeba má kamaráda.
Ne.
Jednou o to přijít musíš. Proč ne v Paříži?
-Amando, kde je koupelna? -Co? -Potřebuju na záchod.
-Haló? -To jsem já. Volala ti Kim?
Bryane, je jí sedmnáct, je v Paříži. Dej jí trochu prostoru.
Zavolá. Vezmi si prášek na spaní, nalij si panáka. Dobrou noc.
Ahoj, tati.
Kim...
Měla jsi mi zavolat hned po přistání.
-Promiň. -Myslel jsem, že je něco s mobilem.
Na letišti byl blázinec...
Kdybych měl číslo, kde bydlíš, zavolal bych ti tam.
-Jaké je tam číslo? -Já ho neznám.
Byla to jedna z podmínek. Dej mi některou z těch sestřenic.
Tati... Jsou ve Španělsku. Nevěděla jsem to, přísahám.
Ve Španělsku?
Kim, nechceš mi říct ještě něco?
Kimmy?
-Někdo tu je! -Sestřenice se vrátily? -Ne!
-Bože můj! Chytili Amandu! -O čem to mluvíš? Kimmy?
-Kim! -Tati, oni ji chytili! -Dobře. Poslouchej.
-Seznámily jste se s někým v letadle? -Ne.
-Na letišti? -Ne... Ano, s Peterem.
-Peter, jak dál? -Nevím. -Američan? -Ne.
-Ví, kde bydlíte? -Ano. Jel s námi taxíkem.
Tati! Už jdou.
-Bojím se. -Já vím. Musíš se soustředit.
-Kolik lidí tam je? Buď přesná. -Tři. Čtyři. Nevím. -Kde jsi?
-V koupelně. -Jdi do vedlejší ložnice.
Schovej se pod postel. Řekni mi, až tam budeš.
-Jsem tam. -Tohle je moc důležité.
Přijdou a chytí tě. Musíš se soustředit. Tohle je zásadní:
Budeš mít pět, možná deset vteřin. Velmi důležitých vteřin.
Polož telefon na podlahu. Zakřič všechno, co na nich uvidíš.
Barvu vlasů, očí, výšku, jizvy. Cokoli, co uvidíš. Rozumíš?
Jsou tam. Slyším je. Nezapomeň, soustřeď se.
Díval ses všude?
Dej telefon blíž, abych slyšel.
-Do všech pokojů? -Úplně všude. Kde se ta svině schovává?
-Marko, určitě tu jsou dvě holky? -Tak to řekl.
Odcházejí. Myslím, že...
Tati!
Knírek. Šest stop. Tetování na pravé ruce. Měsíc a hvězda.
Nevím, kdo jste.
Nevím, co chcete.
Jestli chcete výkupné, tak já žádné peníze nemám.
Jedno ale mám, a to velmi speciální řadu schopností.
Ty jsem získal během velmi dlouhé služby,
a ty schopnosti ze mě dělají noční můru pro lidi, jako jste vy.
Jestli hned pustíte mou dceru, všechno tím skončí.
Nebudu vás hledat, ani pronásledovat.
Jestli ji nepustíte, budu vás hledat a najdu vás.
A zabiju vás.
Hodně štěstí.
Same, to jsem já. Potřebuju laskavost. Něco ti pošlu. Potřebuju to zanalyzovat.
-Unesli ji. Máš za mořem nepřátele? -Proč bych měl nějaké mít?
Podnikáš za mořem přes krycí společnosti.
Zapletl ses do obchodu s naftou s Rusy, pak to šlo do kytek.
-Jak to víš? -Ověřil jsem si tě, kvůli své dceři.
-Mám taky pár zdrojů. -Teď není čas měřit si pinďoury!
-Ptám se znovu. Kdo by ti chtěl ublížit? -O nikom nevím. -Který je Kim?
-Chci vědět, co se stalo! -Volala mi.
Do toho bytu přišli nějací lidé. Pak ji odvlekli. Který?
Tenhle.
Můžu něco udělat?
Máš leasingovou smlouvu s NetJet přes krycí společnost na Bahamách?
-Mám. -Sežeň mi letadlo do Paříže.
-Na kolik? -Před hodinou bylo pozdě.
-Zavolám tam. Zvládneš to? -Jo. Jsem v pořádku.
Prosím tě, přiveď mi ji zpátky, Bryane.
Nejdřív ji musím najít.
Same, co máš?
Mluví albánsky. Podle přízvuku a dialektu pocházejí z města Tropoje.
To je líheň takových grázlů. I Rusové přenechali těm hochům velký rajon.
Ten, s kým jsi mluvil, se jmenuje Marko.
A víme, že gangsterský boss Marko Hodža před půlrokem přesídlil do Paříže.
Jestli je to on, je to velká ryba. To tetování je ID jejich skupiny.
-Mluvím přes reprák, nebo jsi sám? -Je tu Lenore.
-Ahoj, Lennie. -Ahoj, Same.
Musí to slyšet, Same.
Specialitou band z té oblasti je obchod s bílým masem.
Pokračuj.
Původně nabízeli práci na Západě ženám z Východní Evropy,
z Jugoslávie, Rumunska, Bulharska. Služebné a chůvy.
Propašovali je, navykli na drogy a udělali z nich prostitutky.
Později zjistili, že ekonomičtější je unášet mladé turistky.
-Ušetří tím náklady na dopravu. -Moje děťátko...
-Co ještě? -Na základě toho, jak ty bandy fungujou,
náš analytik tvrdí, že od chvíle únosu máš 96 hodin.
-A pak? -Už ji nikdy nenajdeš.
Ne!
Tati!
Knírek. Šest stop. Tetování... měsíc a hvězda. Tati!
Hodně štěstí.
Díky.
Bože můj!
Chytili Amandu!
Bože můj!
Chytili Amandu!
Jdi do vedlejší ložnice. Schovej se pod postel. Řekni mi, až tam budeš.
Musíš se soustředit. Polož telefon na podlahu.
Zakřič všechno, co na nich uvidíš.
Barvu vlasů, barvu očí, výšku, jizvy. Cokoli, co uvidíš.
Jsou tam. Slyším je. Soustřeď se.
Pojď, Marko, dělej!
Jdou pryč.
Tati! Šest stop. Tetování na pravé ruce. Měsíc a hvězda.
Pozor, prosím. Let DU 720 ze Stockholmu, východ 16.
-Ahoj, já jsem Peter. -Já jsem Ingrid.
-Na prázdniny? -Ano. -Já taky.
Taxíky jsou tu drahé. Nechceš jet napůl?
-Jistě. Proč ne? -Skvělý.
Dovolíte?
Jeď!
-Ty dvě Američanky včera. -Já nic nevím.
Příští žebro ti vrazím do plic. Dvě Američanky. Kde jsou?
-Jako za starých časů, co? -Ty bys to udělal jinak?
Mezi námi, ne. Ale od stolu, za kterým teď sedím, vypadá svět jinak.
-Myslíš nudně. -Myslím jinak.
No dobře, trochu nudně. Je penze zajímavější?
Nebyla. Do chvíle než včera v Paříži zmizela moje dcera.
Ji a její kamarádku si vyčíhal tipař na letišti. Unesli ji Albánci.
-Jak to víš? -Jsem v důchodu. Ne v hrobě.
Zřejmě nechceš jít na policii.
Bylo mi řečeno, že mám 96 hodin. Před 16 hodinami.
-Napřed musíme najít tipaře. -Našel jsem ho. Je mrtvý.
Takhle jsi ho našel?
-Bryane, nemůžeš demolovat Paříž. -Strhnu Eiffelovku, když budu muset.
-Nezapomínej, s kým mluvíš. -Myslel jsem, že s přítelem. -To ano.
Ale nezapomeň, že tvůj přítel je teď úředník.
Zástupce ředitele. Vnitřní bezpečnost. Velmi imponující. Albánci.
Přišli z Východu před šesti, sedmi lety. Bylo jich patnáct, dvacet.
Teď jich jsou stovky. Nevíme přesně kolik. Jsou nebezpeční.
-Slyšel jsem. Kde je najdu? -Začni v Porte de Clichy.
Bryane, pokus se nenadělat paseku.
Potřebuju agenta na sledování.
Červená Karkulka povídá vlkovi:
"Babičko, vy ale máte velké ruce," a vlk odpověděl...
Jeane Claude, tvůj asistent.
-Na. -Díky.
-Ano? -Najal si vůz v půjčovně.
-To je všechno? -Ano, je klid.
Ne na dlouho. Nenechte se ukolébat.
-Gregor Miloševič? -Ano.
Já jsem Smith. Nastupte si.
Můj životopis. V agentuře mi řekli, že budeme překládat.
Ano. Z albánštiny do angličtiny. Umíte albánsky?
Albánsky, srbsky, chorvatsky. Před válkou jsem byl učitel v Prištině.
-Vaše taxa? -Obvykle 25 za první tři hodiny, pak...
-Tady máte za deset hodin. Čekejte tu. -Pane Smithi, nerozumím.
-Co je to za práci? -Teď čekat.
-Dobrý večer. -Ahoj. Chceš se pobavit?
-Líbí se mi tvoje šaty. Hedvábí? -Nevím. Chceš znát ceny?
Takhle splývá jen hedvábí. Podtrhává přirozené linie vašeho těla.
-Taxa je 40 eur. Za standard. -Nemohla byste to upřesnit?
Doma je to spousta možností. Jako líbání sevřenými rty, otevřenými ústy...
-Jestli nekupuješ, odpal. -Neřekl jsem, že nekupuju.
Jen chci mít jistotu, než koupím. Jako s tou mašinkou na karaoke.
Nevím, kolikrát jsem četl návod od první do poslední stránky.
Po tvým karaoke je mi hovno. Nudu mít průšvih.
-Průšvih? U koho? -Vodprejskni.
Omlouvám se. Ale kdybych to chtěl se vším všudy, dostanu slevu?
-Už jsi mě stál dva! -Jmenuju se Bryan.
-Bože! Jdi radši pryč! -Já myslel, že domlouváme cenu.
Antone, přísahám, že to není moje chyba! Říkala jsem mu...
-Proč ji obtěžuješ? -Vám to vadí?
Dělá pro mě. A když neutrácíš, stojíš peníze.
-Jen jsem se dohadoval. -Tady je cena pevná.
-Dlužíš mi za dva, co odjeli. -Nic ti nedlužím.
-Padesát eur, nebo ti nakopu prdel. -Jistě.
Tady máte těch padesát.
A dalších padesát za to, že jsi kretén. A teď vypadni.
Ještě jednou tě tady uvidím, a zabiju tě.
Pane Smithi, nevím, jakou práci mám udělat, ale tohle...
-Byl jste najatý na překlad. -Ano. Ale čeho?
Tohohle.
Překládejte.
-Mluví o vás. -Co říkají?
-Neříkají hezké věci. -Upřesněte to.
Říkají... Pane Smithi, nezlobte se... že jste kretén.
-Kdybyste mi řekl, proč to děláme... -Prostě překládejte.
Jeden z nich říká, že ho po klobáse pálí žáha.
Dál.
Druhý mu navrhuje něco, co mu na to dávala jeho babička.
-Vážně to všechno chcete slyšet? -Každé slovo.
Teď se baví o fotbale. O zápasu Lazio - Marseille.
Při sázení prohráli peníze. Třeba kdybych znal účel...
Bude lepší, když to nebudete vědět.
Pořád fotbal?
Jeden mluví do telefonu. Má udělat nějakou práci na stavbě.
Něco, že čerstvé zboží dělá problémy.
-Pane Smithi, já to nechápu. -Ani byste neměl. Na shledanou.
Chtěl jsem anglicko-albánský slovník. Máte ho?
Díky.
-Ten problém jsem vyřešil. -Ano?
-Rušnej večer? -To si piš.
Mám tě ráda!
Odkud to máš? Kde jsi to vzala?
-Já jsem hodná. -Kdo ti to dal?
-Já jsem hodná.
Jdeme!
Pojď.
-Říkal jsem, že dlouho v klidu nebude. -Co teď máme dělat? -Je v akci.
Brzy vás setřese.
Sakra!
-Pane Allene, jak se máte? -Ahoj, Gillesi. Co paní?
Pořád to spolu táhneme. Dlouho jsem vás neviděl.
-Pořádně dlouho. -Obvyklé ubytování?
Plus jeden.
-Ano? -Musíme si promluvit. -Poslouchám.
Nemůžeš za mnou napřed zajít? Nevidím tě, kde jsi?
Já tě vidím i slyším výborně.
Řekni jim, že už můžou přestat běhat.
Zachytil jsem signál jeho mobilu.
Probíhá lokalizace. Prověřování vysílačů.
Nemyslels vážně, abych za tebou přišel?
Nemyslel jsem, že uděláš takovou paseku.
-Na úklid jsem neměl čas. -Já vím. Zbývá ti sedmdesát hodin.
Teď už jen padesát šest.
-Mám ho. -Ne. Nemáš už nic.
Můj šéf tě chtěl dát zatknout. Zařídil jsem, že tě pošle domů.
Air France 001. Odlet 14:00. První třída.
Laskavost francouzské vlády za prokázané služby.
-A co moje dcera? -Víš, že teď sedím v kanceláři.
Dostávám příkazy od někoho, kdo sedí ve větší kanceláři.
Sedm mrtvých, tři v nemocnici, zničený dům.
Totální chaos na letišti. Chtěl tě vidět v řetězech.
-Víc jsem udělat nemohl. Je mi to líto. -Lítost nic neřeší. Tentokrát ne.
Nemůžeš porazit stát, Bryane.
Nechci porazit stát. Chci zachránit svou dceru.
A byla to buňka, ne dům.
-Lokalizován? -Ne.
Ne, nech si to. To je v pořádku. To jsou tekutiny.
A léky na neutralizaci drog. To je v pořádku.
Kde jsi to vzala? Kde jsi vzala tu bundu?
Dostala jsi ji od ní? Od té dívky?
Já ji neukradla. Byla mi zima, dala mi ji.
Kde ti ji dala?
-V tom domě. -V jakém domě?
V domě s červenými dveřmi.
Promiň.
Řekl, že tam je večírek.
Ta dívka, která ti tu bundu dala, byla v tom domě taky?
-Byla hodná. -Já vím.
Je to moje dcera.
Musím najít ten dům, víš, kde je?
Paradis.
-Dobré ráno. -Přejete si?
-Přišel jsem za vaším šéfem. -Žádný šéf.
My tu neděláme nic špatného.
Stisknu tlačítko, a bude tu 30 agentů dřív, než se poškrábeš na koulích.
Přestaň žvanit, nebo tě zavřu za plýtvání mým časem.
Počkej tady.
-Máš zbraň? -Držíš ji.
Černou, jeden cukr, prosím.
Co chcete?
-Přišel jsem dohodnout taxy. -Dohodli jsme je s panem Maconem.
Pan Macon byl přeložen do jiné divize.
Jsem tu kvůli nové dohodě.
Jestli se vám to nezdá, vysvětlíme si to.
Dobrá káva. Sledujeme vás přes satelit 24 hodin denně.
Slyšíme všechno, co říkáte, víme všechno, co děláte.
Máte představu, kolik stojí přesměrovat úhel čočky
na družici obíhající 320 km nad Zemí? A ty náklady se zvýšily.
Naše náklady jdou nahoru, vaše půjdou také. To je logické.
-Mimochodem, který z vás je Marko? -Proč to chcete vědět?
-Řekli mi, že tomu tady velí. -Všichni jsme Marko.
-Marko z Tropoje. -Všichni jsme z Tropoje.
Jestli chcete hrát tuhle hru, taxa se zvýšila o 10 procent.
Jestli nás chcete vydírat, protože jsme přistěhovalci, známe zákon.
Vydírám vás, protože zákon porušujete. Za co chcete být zatčeni?
Drogy? Únosy? Prostituce? Vyberte si.
Přijeli jste sem, využili výhod systému
a myslíte, že když jsme tolerantní, jsme slabí a bezbranní.
Vaše arogance mě uráží. Proto se taxa právě zvýšila o 10 procent.
Chcete na ten obchod přistoupit, nebo chcete dál hrát?
-Kolik? -Dvacet procent.
Máte mé slovo, že se to už nezvýší. Rok.
Podej mi plechovku.
Jak se albánsky řekne "cukr"?
Právě jste učinili velmi výhodnou investici. Za měsíc na shledanou.
Tohle jsem dostal od přítele. Je to albánsky. Přeložíte mi to?
Hodně štěstí.
Hodně štěstí...
Ty si mě nepamatuješ. Před dvěma dny jsme spolu mluvili telefonem.
Řekl jsem ti, že tě najdu.
Kim...
Amando!
Prober se. Potřebuju, aby ses soustředil.
Jsi už v obraze?
Kde je tahle dívka? Kde je?
Víš, tuhle věc jsme používali k vytěžování zdrojů.
Ale země, kde jsme vytěžovali, mívaly nespolehlivé rozvodné sítě. Třetí svět.
Někdy jsi otočil vypínačem, a proud nešel celé hodiny.
A pak lidi ztráceli nervy a vraceli se k takovým věcem
jako vytrhávání nehtů a kapání kyseliny na holou kůži.
Celé to bylo kontraproduktivní.
Ale tady je napětí stabilní, je tu pěkný, stejnoměrný proud.
Tady můžeš nahodit vypínač a elektřina vydrží celý den.
Kde je?
Já nemám času nazbyt, Marko z Tropoje.
Buď mi dáš, co chci, nebo to zůstane zapnuté,
dokud neodpojí elektriku za nezaplacený účet.
-Kde je moje dcera? -Panny si nenecháváme.
Prodáváme je. Ona byla panna... fůra peněz.
Vy jste moji dceru prodali? Prodali jste ji?
-Komu? -Nevím.
-Co? -Saint-Clair!
Saint-Clair. Je to osoba? Místo?
Osoba. Patrice Saint-Clair! Patrice Saint-Clair...
-Kde ho najdu? -Nevím.
Nevím! Nevím! Prosím!
Já to nevím!
Ne! Prosím!
Já ti věřím.
Ale to tě nezachrání.
-Už jsem doma. -Tati!
-Dobrý večer, miláčkové. -Dobrý večer, tati.
-To kuře voní až na ulici. -Podívej, kdo se tu stavil.
-Bryane, to je příjemné překvapení. -Jean-Claude.
Děti čekaly na tebe.
Když je uložíš, třeba se najíme dřív, než to vystydne.
-Bryane, budeš tak laskav? -Jistě. -Jsem tu hned.
Děti, do postýlek. Ale ano. Je už pozdě, honem na kutě.
Hezky se vyspinkejte.
Říkala jsem Bryanovi, jak je fajn, že jsi vzal tu novou práci.
Na večeři je vždycky doma, víc se vidí s dětmi.
Je pěkné vracet se večer domů a vědět, že děti jsou v bezpečí.
-Bryan zvažuje, že se přestěhuje. -Opravdu? -Do Paříže. Obhlíží domy.
-Světlé nebo tmavé maso? -Tmavé.
-Našel jsi něco zajímavého? -Ano. V 10. okrsku. Na ulici Paradis.
Ti lidé, co tam bydlí, znají někoho z tvého úřadu. Pana Macona. Znáš ho?
Henri! Říkám mu pan Nervóza.
Pořád vypadá, jako by měl strašlivý problém. Mrkev?
Přišel jsem tomu na kloub, Jean-Claude. Vím všechno.
Doufám, že v tomhle svinstvu nejedeš.
-Jakém svinstvu? -Tohle není pravý čas.
-Jedeš v tom? -V čem má jet?
-O čem to mluvíte? -Ano?
Můj plat je X. Moje výdaje Y. Pokud je moje rodina zabezpečena,
nestarám se o to, odkud je rozdíl vyrovnán.
-To je celá moje účast. -A co moje rodina?
Řekl jsem, že ti pomůžu, pokud sám nebudu mít potíže.
-Kdo je Patrice Saint-Clair? -Nevím. Nezajímá mě to.
-Odvezu tě na letiště. -Jean-Claude!
Mlč, Isabello! Sklapni! Půjdeme. Večeře skončila.
-Já ještě neskončil. -Ale ano.
Ne.
To se stává úředníkům. Zapomeneš jisté věci.
Třeba rozdíl váhy nabité a nenabité zbraně.
-Isabello! Ty idiote! -Je to jen svalové zranění.
Dělej, nebo poslední, co uvidíš, než z tvých dětí nadělám sirotky,
bude kulka, kterou jí střelím mezi oči.
Patrice Saint-Clair!
Mohlo to být méně bolestivé,
kdyby ses víc zajímal o mou dceru než o svůj podělanej stůl.
Vyřiď ženě mou omluvu.
"Jméno: Patrice Saint-Clair Narozen - Adresa"
-Přejete si? -Jdu za panem Saint-Clairem.
Vaše jméno, prosím?
Promiňte, vaše jméno není na seznamu.
Podívejte se ještě jednou.
Dovnitř!
Přejete si, pane?
-Vaše šampaňské. -Já si to vezmu.
Mám tu padesát tisíc. Padesát tisíc.
Padesát tisíc.
Sto. Sto tisíc.
Sto tisíc. Sto padesát.
-Máme tu sto padesát. -Vaše šampaňské, pane.
Máme tu dvě stě. A dvě stě padesát.
-Smím vám nalít? -Prosím. -Máme tu dvě stě padesát.
Dvě stě padesát!
Prodáno za dvě stě padesát tisíc.
Vaše Excelence, aukce vyšla, jak jste si přál. Zbývá jedna položka.
Za chvíli se ozveme.
Poslední položka. Jako obvykle si necháváme to nejlepší nakonec.
Mluví anglicky, trochu francouzsky. Ověřeno, je čistá.
-Promiňte. -Vypadni.
Nabídka začíná na sto tisících.
Sto tisíc...
-Sto tisíc. -Řekl jsem...
Slyšel jsem, co jsi řekl. Kup ji.
Máme tu sto tisíc.
-Kup ji! -Sto padesát! Dvě stě...
Dvě stě padesát, tři sta, tři sta padesát... tři sta padesát tisíc.
Čtyři sta.
Čtyři sta padesát. Čtyři sta padesát tisíc.
Čtyři sta padesát.
Pět set tisíc. Pět set tisíc.
Prodáno.
Tím jsme uzavřeli naši dnešní aukci. Děkuji všem za návštěvu.
Své nákupy si můžete okamžitě vyzvednout.
To ti nikdy neprojde.
Jestli chceš žít, snaž se, aby mi to prošlo.
Takže, pane...
My víme, že nejste tento muž. Jak vám máme říkat?
To není podstatné. Podstatné je, co tu děláte. Řeknete mi to?
Ta poslední dívka. Jsem její otec.
-No nazdar! -Dejte mi ji.
Kéž bych mohl, upřímně. Sám jsem otec dvou synů a dcery.
Ale dovolte mi něco říct, pane... ať jste, kdo jste.
Tohle je obchod. Je to velmi specifický obchod
-s velmi specifickou klientelou. -Zaplatím.
V tomto byznysu neexistují refundace, slevy ani zpětné odkupy.
Kromě diskrétnosti to bude asi jediné pravidlo, které máme.
Zabijte ho. Potichu. Mám hosty.
Mohl byste jít zjistit, kterou část slova "potichu" nepochopili?
Ano, pane.
Můžeme to vyřešit. Vím, jak se cítíte.
Měli bychom si promluvit. Můžeme se dohodnout.
Vůbec netušíte...
-Kde je? -Prosím vás, pochopte...
U nábřeží je loď. Pochopte to, prosím, byl to jen obchod.
-Nic osobního. -Pro mě to bylo čistě osobní.
Připravují je, pane.
Ty! Zaveď dívky k šejkovi.
Ty! Půjdeš se mnou. Máme tu narušitele.
Prohledejte loď. Zabijte ho, když to bude nutné.
Číslo 3, co se děje?
Kde jsi, Trojko?
-U sebe budete bezpečnější. -Co se to děje? Kdo to je?
Otec té dívky. Chce ji zpátky. Zbavím se toho psa.
-Tati... -Kim.
Ty jsi pro mě přišel.
Ty jsi přišel.
Řekl jsem ti, že přijdu.
Mami!
Holčičko...
Dovol, vezmu ti to. Bryane, kdybys cokoli potřeboval...
Mám všechno, co potřebuju.
Mám tě tak ráda.
Děkuju ti.
Jdeme?
Fakt nechceš svézt?
-Vezmu si taxík, díky. -Dobře.
-Mám tě ráda, tati. -Já tebe taky.
-Kde to jsme? -Říkal jsem ti, je to překvapení.
Ahoj.
Když ti někdo řekne "ahoj", je zdvořilé odpovědět.
-Ahoj. -Prý chceš být zpěvačka.
-Chci. -Chce.
Tak pojďte dál, podíváme se, jak jsi na tom.