"Barndomen mäts i ljud och lukter och synupplevelser-
- tills förnuftets mörka timme börjar växa."
POJKEN I RANDIG PYJAMAS
Rör på påkarna!
Sätt fart!
Här bor jag.
Hej då, Bruno!
- Hej, raring! - Vad är på gång, mamma?
Vi firar.
Pappa har blivit befordrad.
- Det betyder bättre jobb. - Det vet jag väl.
Vi ska fira med en liten fest.
Han ska väl fortfarande vara soldat?
Javisst, men nu blir han en viktigare soldat.
Det finns fler spännande nyheter, men dem vill nog pappa berätta om.
- Ska vi flytta? Vart då? - Ut på landet.
Det är ju långt bort! Hur blir det med Karl och Leon och Martin?
Älskling, jag vet att det känns svårt-
- men vi måste lämna våra vänner ett tag.
Vi får väl nya vänner där vi ska bo?
Javisst, ni får många nya vänner.
Bruno, bjud hit dina vänner i morgon innan vi åker.
Se det som ett äventyr precis som i dina böcker.
Jag trivs här.
Du kanske trivs ännu bättre där vi ska bo.
Det finns trädgård, säger pappa.
Saken är den, Bruno, att när man är soldat-
- då handlar livet inte om val, utan om plikt.
Där landet behöver en, dit flyttar man.
Att flytta nån annanstans blir ju mycket lättare-
- om man vet att ens familj ser fram emot att följa med.
Bruno! Du har blivit större varje gång jag ser dig!
Det var ju bara en vecka sen sist, Nathalie.
Det är kanske jag som krymper!
Nå, vad tycker ni om att flytta från Berlin?
Mamma och pappa säger att det blir bra, så...
Ni kan väl vara så snälla och servera gästerna?
Heil Hitler!
Gratulerar!
- Visst är han stilig? - Kolossalt!
Jag är så stolt över dig, min gosse!
Ibland undrar jag om det här beror på-
- att jag sydde de där dräkterna till dina små pjäser när du var liten.
- Du älskade att klä ut dig! - Nathalie...
Får den dig fortfarande att känna dig utvald?
Uniformen och det den representerar?
Mor, låt oss inte förstöra festen.
Skulle jag förstöra den?!
Var försiktig.
Uttrycker du dina åsikter offentligt kan du råka illa ut-
- det vet du.
Nå... hur länge kommer du att vara borta?
- Tills vi vunnit kriget, skulle jag tro. - Då blir det inte så länge!
Bruno!
Det är dags att säga adjö, Bruno.
Hej då!
Innan jag ska somna till för Guds beskydd jag tacka vill.
Du som vakar över mig Du vet ju att jag tror på dig.
Skydda barn som är i nöd Giv dem, Gud, ditt bästa stöd.
Jag ber till dig i Jesu namn att få vila i din trygga famn.
Amen.
Titta, barn! Vårt nya hem.
Jag har en del att ordna med. Vi ses om en stund.
Nå, vad tycks?
Det är ju jättefint här!
Välj ut era rum, så ska jag be Maria...
...att hjälpa er packa upp.
Vad tycker du, Maria? Om vårt nya hus?
Det är inte min sak att yttra mig om.
Det känns ju inte som hemma förrän vi gjort oss hemmastadda.
Vem var det?
En av din fars soldater, antar jag.
- Han såg hemskt allvarlig ut. - Såna är de ju.
- Varför viskar vi? - Jag vet inte!
- Vilka ska du leka med? - Barnen på bondgården.
Jag har inte sett nån bondgård. Den också.
Den syns bara från mitt fönster.
Finns det barn där?
- Ja, ganska många. - Så bra!
- Får jag leka med dem, då? - Ja, det är klart.
Jag ska vänta ett tag. Jag vill se hur de verkar vara...
- ...för de ser lite konstiga ut. - Barnen?
- Bönderna också. - Hur då konstiga?
Ursäkta.
Grönsaker.
Ställ dem där.
Har du packat upp allt?
Jag tycker du ska göra det.
Tack, frun.
Jag sa ju att de var konstiga.
Bönderna! De går i pyjamas.
Jag tänkte just hämta dig!
Tack för hjälpen.
Jag söker upp er senare.
Kom in.
Sätt dig.
Vad tycker du, då?
Kära nån...
Jag vill åka hem.
Du är hemma, Bruno. "Hemma" är där familjen finns-
- inte sant?
Bruno, du måste ge dig till tåls lite.
Jag lovar att snart...
Varför har bönderna pyjamas på sig? Jag ser dem från mitt fönster.
Saken är den, att de där "människorna"-
- de är egentligen inga riktiga människor.
Vem sa att det var en bondgård?
- Maria? - Nej.
Men det är väl en bondgård?
Ja.
Har det med ditt nya jobb att göra?
Allt du behöver veta om mitt jobb-
- är att det är viktigt för fosterlandet och för dig.
Vi försöker göra den här världen bättre för dig.
Men du är soldat, inte bonde.
Kom och hjälp mig i köket, är du snäll.
Jag får väl leka med dem? Med barnen?
Nej, jag tror inte det, Bruno.
Som du själv sa, de är lite underliga...
De är inte som vi.
Oroa dig inte, raring. Vi ska hitta vänner åt dig-
- fast inte dem på bondgården.
Ralf...
- ...du sa att det låg långt härifrån. - Det gör det.
Inte visste jag det syns från hans fönster.
En kom in i köket...
Hur är det med unge Herr Bruno i dag?
Uttråkad.
Så har du sagt varenda dag i två veckor.
- Det är ju så. - Du kan väl gå ut och leka?
- Med vem? - Gretel, kanske?
- Du kan väl roa dig själv? - Det försöker jag ju göra.
En sak vet jag:
Det blir inte bättre av att du sitter och surar.
- Vad gör du? - Utforskar.
Nej, inte här bak. Här får du inte vara.
- Håll till framför huset. - Jag har sett allt där.
- Hitta på nåt annat, då. - Vad då?
Kom in, så hittar vi på något.
Vad ska ni göra i dag?
- Samma som i går. - Vad gjorde ni då?
- Samma som dagen innan. - Plus att du utforskade.
- Jag gillar att utforska. - Var nånstans?
Där bak, men mamma sa nej.
Trädgården där bak?
Det var värst...
Du saknar väl dina kamrater.
Till och med skolan...
Det trodde jag aldrig jag skulle höra...
Snart slipper du sakna den.
- Jaså? - Ni ska få en privatlärare.
En Herr Liszt ska komma hit två gånger i veckan.
Vi ska alltså inte gå i en skola, utan skolan ska komma hit?!
På en gammal cykel, skulle jag tro.
God morgon, lilleman. Hur står det till?
- Får jag be dig om en tjänst? - Du kan ju alltid be...
Finns det några reservdäck nånstans?
Ett gammalt från en av lastbilarna?
Det finns en extra bilring, men den tillhör löjtnant Meinberg.
- Använder han den? - Ja, han är väldigt fäst vid den...
Han förstår inte. Han är ju bara åtta år.
Du är bara 12, så låtsas inte vara äldre.
Vad ska du med ett däck till?
- För att göra en gunga. - En gunga?
Det låter ju väldigt spännande...
Du, där!
Kom hit!
Snabba på!
Ta pojken till uthuset på baksidan.
Där finns några däck. Han ska välja ut ett -
- och du bär det dit han vill. Förstått?
Vad väntar du på, lilleman?
Vad sägs om det här?
Var är min mamma?
Hon har gått ut.
- När kommer hon hem? - Snart, skulle jag tro.
Var inte orolig.
- Jag kanske förblöder. - Nej, det gör du inte.
- Måste jag åka till sjukhus? - Nej, det är bara en skråma.
Så farligt är det inte.
Såja. Nu är det bättre.
- Vad heter du? - Pavel.
Sitt nu stilla en stund...
...innan du belastar benet.
Talar du om för mamma vad som hänt?
Jag tror nog att hon märker det.
Hon tar mig säkert till doktorn.
Det tror jag inte.
Det kan vara allvarligare än det ser ut.
Nej, då.
Hur skulle du veta det? Du är ingen doktor.
- Jo, det är jag. - Nej.
Du skalar ju potatis.
Jag utövade läkaryrket...
innan jag kom hit.
Du kan inte ha varit särskilt duktig, eftersom du var tvungen att öva.
Nåja... Vad ska du bli när du blir stor?
Jag vet! Upptäcktsresande.
Hur vet du det?
Är det trevligt på bondgården?
Vad har hänt, Bruno?
Jag gjorde en gunga, men föll av och gjorde illa knät.
Pavel bar in mig och satte på ett bandage.
- Gå till ditt rum. - Pavel...
Svara inte. Gå till ditt rum.
Tack.
Det är orättvist att du har sån fin utsikt.
Jag byter inte.
Nu kommer skolan.
Jag menar mer modern historia.
- Är ni intresserade av aktuella frågor? - Ja, mycket.
Då är ni medvetna om den situation...
som vårt fosterland befinner sig i.
Ja, jag läser tidningar när jag kan. Och en av fars mannar-
- håller mig informerad om allt som händer.
Du, då, Bruno? Läser du tidningar?
- Läser du någonting alls? - Böcker.
Bra. Vilka slags böcker?
Mest äventyrsböcker.
Riddare som utforskar främmande länder och sånt.
Med prinsessor som alltid är i vägen...
Då har jag en uppgift att fylla. Hur gammal är du? Åtta?
Dags att lägga sagorna på hyllan och lära dig fakta i stället.
Det är dags för dig att lära dig om den verkliga världen-
- och det här är en bra utgångspunkt.
Dö! Dö!
Hej.
Jag håller på att utforska.
- Vad gör du? - Vi bygger en ny barack.
Har du många vänner där?
Några stycken, men vi bråkar mycket.
Därför tycker jag om att vara här ute. Här får jag vara för mig själv.
- Jag heter Bruno. - Shmuel.
- Förlåt? - Jag heter Shmuel.
Heter du så? Det namnet har jag aldrig hört.
Jag har aldrig hört nån kallas Bruno.
Men Shmuel? Ingen heter väl Shmuel?
Jag bor i huset där borta.
- Har du nån mat med dig? - Nej.
Är du hungrig?
Hur gammal är du?
- Åtta. - Jag med!
Det är orättvist att jag måste vara ensam-
- medan du leker med vänner hela dagen.
- Leker?! - Det där numret...
- ...ingår väl i nån lek? - Det är mitt nummer.
Alla får olika nummer.
Sen, då?
- Jag måste tillbaka dit. - Jaså?
Trevligt att träffa dig... Shmuel.
Tack detsamma... Bruno.
Jag hittar inte min fotboll.
Den finns väl i ett av dina skåp.
Nej, jag har tittat där.
Kan jag få en bit choklad?
En bit, ja.
Bruno?
- Har du letat i källaren? - Källaren?
Efter fotbollen.
Fan!
- Gretel! Jag har just sett dina... - Mina vad då?
Dina dockor nere i källaren.
Dockor är för småflickor.
Man ska inte leka med löjliga leksaker-
- när folk riskerar sina liv för fäderneslandet.
- "Mitt folks öre är mitt öre." - Öde.
"Dess kamper och sorger är mina.
Jag måste arbeta för fäderneslandets återuppståndelse.
Mitt folks historia är storartad och ärofull."
Och klockan är tolv.
- Förlåt, vad sa du? - Det är väl då vi slutar?
Läraren avgör när lektionen är slut, inte eleven. Var god och fortsätt nu.
Jaså, där är du.
Jag ska åka in till stan en timme. Vill du följa med?
Var försiktig när du gungar.
Får jag fråga en sak?
Varför har ni era pyjamaser på hela dagarna?
- Det är ingen pyjamas. - Vad är det, då?
De tog ifrån oss våra andra kläder.
- Vilka då? - Soldaterna.
Varför då?
Jag tycker inte om soldater. Gör du det?
Ja, faktiskt. Min pappa är soldat.
Men inte en sån som tar kläder ifrån folk.
Vad är han för slags soldat då?
Han är den viktiga sorten.
En sån som ser till att allting blir bättre för alla.
- Är din pappa bonde? - Nej, han är urmakare.
Han var det... Nu lagar han mest bara kängor.
Konstigt att vuxna inte kan bestämma sig -
- för vad de vill göra. Som Pavel.
Känner du honom? Han bor där borta.
Han var doktor, men hoppade av för att skala potatis.
Får jag fråga en sak till?
Vad eldar ni i de där skorstenarna?
Jag såg hur det rök från dem häromdagen. Eldar ni hö och sånt?
Jag vet inte. Vi får inte gå dit.
Mamma säger att de bränner gamla kläder.
Det luktar gräsligt i alla fall.
Önskar att du tagit med dig chokladen.
Ja, förlåt mig.
Du kanske kan äta middag med oss nån gång!
Det går ju inte, på grund av det där.
Det är väl för att djuren inte ska ta sig ut?
Nej, det är för att folk inte ska ta sig ut.
Får du inte gå ut därifrån?
- Varför då? Vad har du gjort? - Jag är jude.
Bäst att jag går.
- Kommer du i morgon? - Jag ska försöka.
Hej, då!
En liten present, gumman!
Tack, mamma.
- Har du sett till Bruno? - Han gungar, tror jag.
Torsdag är perfekt! Jag skickar en bil att hämta er.
Kommer farmor och farfar?
Kände du den där hemska lukten...
- ...från skorstenarna häromdagen? - Hur då dålig?
Den dagen jag föll av gungan...
- Kände du lukten, mamma? - Far...
Mamma?
Låt mig tala med henne.
Ja, jag vet jag hör henne.
Ja, vi ser fram emot det.
- Kommer inte farmor? - Nej.
Hon är visst dålig. Men farfar kommer.
Kände du lukten?
Den hemska lukten från skorstenarna? Vad är det för nåt?
Jag tror att de bränner sopor där ibland.
Titta...
Det där var orättvist!
Gretel!
Det är ju bara ett spel.
Ralf, läraren du anlitat...
Brukar han undervisa barn i Gretels och Brunos ålder?
Jag tror det. Hurså?
Vad lär han dem?
Gretel har blivit så...
De får lära sig sånt alla barn lär sig nu.
De får inte komma efter.
Nu går vi och lägger oss.
"Juden förtalade oss och uppviglade våra fiender.
Hans böcker korrumperade oss.
Han förlöjligade vår litteratur och musik.
Hans inflytande var så destruktivt-
- att det ledde till nationens fall, och..."
Ja, Bruno?
Jag förstår inte.
Berodde nationens fall på en enda man?
Här betyder "juden" hela judiska rasen.
Om en enda man orsakat det, hade säkert åtgärder vidtagits.
Det finns väl snälla judar, eller hur?
Bruno, om du kan hitta en "snäll jude"-
- då blir du världens bäste upptäcktsresande.
Fortsätt, Gretel.
"Judens mål är att härska över mänskligheten."
"Han skapar inget, han bara förstör.
Han är kulturens fiende.
Tusentals tyskar har blivit fattiga på grund av juden."
Unge Herr Bruno!
Vad gör du? Du åt väl nyss lunch?
Jag ska ta en promenad och blir kanske småhungrig.
Skolväskan kan bli kladdig.
- Låt mig slå in maten åt dig. - Nej. Det angår dig inte.
Vad står på, Bruno?
Vad gör du med skolväskan?
Herr Liszt gav oss några böcker. Jag ska läsa på gungan.
Jag vill se dem.
- Böckerna. - Nej...
Jag vill se vilka böcker han gett er.
- Jag ljög. - Va?
Jag har bara...
...äventyrsböcker.
Iväg med dig, då!
Vi får två middagsgäster i kväll, Maria.
Kommendantens far och löjtnant Kotler.
Ta den!
Vad är det?
- Kasta inte hit den mer. - Varför inte?
Det är farligt.
Det är ju bara en boll. Kom igen nu.
Gillar du inte att leka?
- Fast inte bollspel? - Inte här.
- Hur fungerar nummerspelet? - Det är ju inget spel.
Vi har nummer, bara.
Bruno! Vad gör du?
Bollen hamnade på andra sidan, så jag hämtade den.
De luktar ännu värre när de bränns...
Vad då?
Ni måste väl ha...?
Jag har avlagt tysthetslöfte.
Gentemot din egen hustru?
Jag är edsvuren, förstår du inte?
Elsa, du tror ju också på det här.
- Du vill att vårt land ska vara starkt... - Nej, Ralf! Nej, inte på det viset!
Hur kan du...?
Jag är soldat.
- Soldater utkämpar krig. - Det där är inte krig!
Det är en viktig del av det!
Det fädernesland vi vill ha - även du - kan inte förverkligas utan detta arbete!
Kom inte hit! Kom inte hit!
Farfar är här.
Farfar är här...
Vi kommer strax.
Vem berättade det här?
Hur mår farmor?
Hon är tyvärr lite krasslig.
Det är tråkigt, för hon ville så gärna träffa er.
Nästa gång, kanske. Om hon mår bättre.
Ja, alla gånger!
Jo, Ralf... Din mor är faktiskt sjuk.
Hon har pratat om besöket i flera veckor.
Det är kanske därför hon blev sjuk.
Er far har berättat att ni har privatlärare.
Ja. Han är trevlig.
Men vi får inte läsa äventyrsböcker.
Vi pluggar bara gammal trist historia.
Jag ska säga dig en sak, unge man.
Vore det inte för historia, skulle vi inte sitta här.
Det arbete som din far utför här, det kommer att bli historiskt!
När jag var i din ålder var historia mitt favoritämne-
- vilket inte gladde min far.
Varför inte?
Han var professor i litteratur.
Undervisar han än?
- Det vet jag faktiskt inte. - Vet ni inte?
Min far och jag har ingen kontakt. Han flyttade utomlands för en tid sedan.
När då?
För ungefär fyra år sedan, kommendant.
Han kan ju inte vara så gammal. Är han i 40-årsåldern, kanske?
Vart flyttade han?
Löjtnant Kotler?
Er far, litteraturprofessorn... Vart flyttade han?
Till Schweiz, tror jag, kommendant.
Märkligt att han lämnat fäderneslandet när han behövdes här som mest-
- då vi alla måste göra vårt för nationens förnyelse.
Mer vin!
Gav han något skäl? Hade han tuberkulos?
For han dit för luftens skull?
Det vet jag inte, kommendant.
Det får ni fråga honom.
Det vore väl rätt svårt, inte sant?
Eftersom han är i Schweiz?
Rappa på!
Vad är det med dig?
Ja, det kanske var så. Han kanske var sjuk.
Såvida han inte var oense...
- ...med regeringens politik. - Man hör talas om såna.
De flesta är rubbade. Eller ynkryggar, rätt och slätt.
- Oavsett vilket, så är de förrädare. - Alldeles riktigt.
Jag antar att, om er far var sådan-
- då hade ni informerat era överordnade, för det är ju er plikt...
löjtnant Kotler!
Din idiotiske jude!
Jude!
- Pappa bara satt där! - Ja, än sen?
Juden förtjänade det.
Får jag fråga en sak? Om bondgården?
Tror du fortfarande att det är en bondgård?!
Det är ett läger. Det kallas för arbetsläger.
För judar, naturligtvis.
Bara judar?
För att de är de bästa arbetarna?
De är inte där för att de är bra.
De duger inte till nånting.
De är där för att de är vår fiende.
Fiende?
- Jag trodde vi slogs mot... - De är onda.
Onda och farliga parasiter.
Det var deras fel att vi förlorade förra kriget.
Har du inte lyssnat på Herr Liszt?
Inte så noga...
Pappa är väl inte hemsk? Han är snäll.
- Ja, självklart. - Men han är chef för ett hemskt ställe.
Det är bara hemskt för dem.
Vi ska vara stoltare än nånsin över pappa.
Han gör vårt land storslaget igen.
Som du själv sa, de är lite underliga.
De är annorlunda.
De är vår fiende.
Onda, farliga parasiter.
De är egentligen inga människor.
Vad gör du här?
De ville ha nån med små fingrar för att torka de här.
Du och jag ska egentligen inte vara vänner.
Vi ska vara fiender. Visste du det?
Vill du ha?
- Hurdan är din pappa? - Hur han är?
Är han snäll?
Har du aldrig tyckt att han inte var det?
Är du stolt över honom?
Är du inte stolt över din?
Är det hemskt...?
Hur understår du dig att prata med dem som bor här?
Hur understår du dig?!
Äter du...?
Har du stulit mat?
- Svara!!! - Nej, sir. Han gav dem till mig.
Han är min vän.
Va?
Lilleman...
Känner du den här juden?
Känner du juden?!
Nej. Jag kom in medan han tog för sig.
Jag har aldrig sett honom förut!
Nu torkar du färdigt glasen.
När jag kommer tillbaka ska vi prata om-
- hur det går för råttor som stjäl. Kom nu.
Nyanlända upptäcker att lägerlivet inte bara innebär arbete-
- utan även erbjuder fritidsmöjligheter.
Efter dagens arbete i smidesverkstaden-
- eller på skofabriken kan arbetarna ta del av-
- lägrets många möjligheter till tidsfördriv.
Idrott är mycket populärt -
- och de som inte deltar tycker det är roligt att titta på.
Efter arbetsdagens slut-
- samlas vänner och familjer i den centralt-
- belägna cafeterian för att intaga en rejäl och näringsrik måltid.
Barnen i synnerhet njuter av alla bakverk som erbjuds.
På kvällarna erbjuds konserter-
- antingen av resande orkestrar eller av lägrets egna-
- begåvade musiker. Dessa konserter är alltid välbesökta.
Andra aktiviteter är läsning i biblioteket-
- keramiktillverkning, matlagning, konst-
- och trädgårdsskötsel för både vuxna och barn.
Nästan alla aktiviteter man kan önska sig finns inom lägret.
Utmärkt!
Adjö, lilleman.
Shmuel!
Jag förstår ingenting.
Jag såg en film om lägret...
...och det såg så trevligt ut.
Jag vet inte varför jag sa så.
Gretel och de andra sa en massa saker...
Och den där soldaten skrämmer mig.
Jag har kommit hit i flera dagar, men du har inte varit här.
Jag tänkte att vi kanske inte var vänner längre.
Jag är hemskt ledsen för det jag gjorde. Vi är väl fortfarande vänner?
Var är Kurt? Jag har inte sett till honom på jättelänge.
- Vem är Kurt? - Löjtnant Kotler.
Han har sänts till fronten.
Hans ungdom och entusiasm ansågs passa bättre där.
Kommendant, telefon till er.
Han sändes dit för att han inte informerat-
- om sin fars illojalitet mot partiet.
Vilket var hans plikt.
Vilket var hans otur.
Oturen att det var hans far som var illojal och inte hans mor.
Sin mor behöver man tydligen inte anmäla...
När kommer Pavel tillbaka?
Aldrig, din dummer.
Det är far. Huset har bombats.
Farmor är död.
Som ännu finns kvar i våra lekamen-
- med allt som väntar Dig här på jorden -
- och alla kring Dig i himmelen-
- tillsammans med Honom som är återuppståndelsen-
- och livet och som härskar med Dig och Den helige ande-
- som en Gud i en evig värld. Amen.
Det där hade hon inte velat ha!
Men han vill det.
Har du varit på begravning nån gång?
Farmor och farfar dog strax efter att vi kom hit-
- men det var inga begravningar.
Den där ska flyttas dit.
Dog de samtidigt?
Vad dog de av?
Jag vet inte.
Pappa sa att de måste ha smittats av nåt på vägen hit.
De togs till sjukhus så snart vi kom hit.
Vi såg dem aldrig mer.
Det här är roligt.
Jag önskar vi kunde göra nåt lite mer spännande.
- Flytta den där dit. - Den här?
- Nej, den där.
- Den här dit? - Nej, dit!
- Hit? Hit? - Nej!
- Jag vill inte att du ska åka bort igen. - Inte jag heller.
Du får inte uppföra dig så här!
- Ifrågasätter du mitt uppförande?! - Det får inte fortsätta!
Jag kan inte vara delaktig i det här längre!
Tror du ingen kommer att undra?
Vad ska folk tro -
- om min förmåga att sköta arbetet om jag inte ens kan styra min familj?
"Arbete"?
Ska jag bara strunta i det faktum-
- att den jag gifte mig med är ett monster?!
Inte ens din mor kunde älska dig!
Trivs ni här?
Ja, mycket.
Och du, Gretel?
Jag gjorde det, men... jag längtar hem. Jag saknar mina vänner.
Ja, det tror jag säkert. Och du saknar väl dina vänner också, Bruno?
Nej, inte nu längre.
Min egentliga fråga är nog att om tillfället gavs-
- skulle ni hellre bo nån annanstans?
- Flytta hem igen? - Nej, inte till Berlin. Inte än.
Nånstans tryggt. Hos moster Lottie i Heidelberg, till exempel.
Allihop? Du också?
Nej, det skulle inte gå än, befarar jag.
Jag måste slutföra mitt arbete här.
Ni förstår, just nu känner er mor att...
Just nu känner hon att ni behöver vara nån annanstans ett tag.
Skulle ni tycka om det?
Bruno, tyvärr måste man ofta göra sånt man inte har lust att göra.
Det viktiga är att mamma tycker att det är olämpligt för er att bo här-
- och jag börjar inse att hon nog har rätt.
- Men pappa... - Nej!
Det är dags för er att komma härifrån.
Är allt väl?
Vi hittar inte pappa.
Han och några till skickades iväg på jobb-
- och har inte återvänt.
Jag har också dåliga nyheter. Jag ska fara bort.
Hur länge blir du borta den här gången?
Det är det värsta: För alltid, tror jag.
Mamma säger att det är olämpligt för barn att vara här. Dumheter.
- När åker du? - I morgon efter lunch.
Får jag aldrig se dig mer, då?
Jodå. Du kan komma och hälsa på i Berlin.
När folk börjat komma överens igen.
Jag önskar jag kunde hjälpa dig hitta din pappa.
Jag vill gottgöra att jag svek dig.
Att hitta din pappa hade gjort allt bra, va?
Det hade varit som ett hemligt uppdrag!
- Jag kan gräva under! - Med den där?
- Nej, men jag kan hämta nåt bättre. - Här vill du inte vara.
Titta!
- Jag kan krypa över till dig. - Varför då?
Din pappa är inte här.
Men jag skulle märkas om jag kom dit.
Jag ser ju inte ut som du.
Du kunde göra det, om du klädde dig så här och rakade huvudet.
Jag tänker inte raka huvudet.
- Du kunde ta på dig en mössa. - Min pyjamas är annorlunda.
Jag tar med en. Det finns flera tusen i en barack.
Skulle du verkligen komma hit, då?
- Jag vill. - Vågar du?
Jag vill hjälpa dig hitta din pappa.
Vi ses i morgon, då! Jag tar med en extra stor smörgås.
Glöm inte pyjamasen!
Får jag gunga?
Det är ju sista chansen.
Ja, ja...
- Jag trodde du ångrat dig! - Det var svårt att komma ifrån.
Jag ska egentligen inte vara här i dag. Du glömde pyjamasen!
- Har du smörgåsen? - Skulle jag svika dig?
Duger jag?
Nu sätter vi igång!
Bruno?
Det räcker.
Nu letar vi rätt på din pappa.
Skynda på!
Unge Herr Bruno!
- Kan vi gå till cafeterian? - Cafeterian?
- Jag borde kanske gå hem. - Men pappa, då?
Vi kollar vår barack först.
Bruno?
Kom, då!
Pappa?
Upp med er!
- Vad är på gång? - Vet inte.
Ibland ska vi ut och marschera.
Rappa på! Upp!
Han måste vara ute nånstans.
Bruno!
Bruno?
Fort!
Du måste upp!
Vilket innebär att vår veckokapacitet tredubblas-
- så mot slutet av sommaren...
Elsa, jag sitter ju i sammanträde.
Bruno är försvunnen.
Skynda på!
Vänta här.
Sätt fart!
In i kön!
Bruno!!
Fortsätt!
Bruno!
Ingen fara. Vi ska nog bara vara här tills det slutat regna.
Av med kläderna!
Det är bara en dusch.
Dusch?
Öppna grindarna! Öppna grindarna!
Flytta er!
Bruno!!!