Traducerea: The Marius Sekea
Călătoria în timp.
Îți va face creierul varză dacă îi dai voie.
Mai bine să nu te gândești la asta.
Mai bine să-ți vezi de treaba ta,
care este să-ți nimicești inamicul chiar înainte să se nască
și să aibe ocazia să ne amenințe.
Ne așteptăm că rezistența să fie slabă,
atâta vreme cât strămoșii inamicilor noștri nu și-au dezvoltat măcar degete,
sau șira spinării.
Asta, însă, nu înseamnă că într-o zi
nu vor evolua într-o specie care ne vor putea amenința.
Iar motivul pentru care îi vom omorî cu atâta cruzime,
încât suprafața planetei lor se va transformă într-un deșert radioactiv,
este pentru că noi suntem Forțele de Pace Planetare, iar asta e menirea noastră!
Deci, ticăloși leneși, sunteți pregătiți să-i dați drumul?
Poftim? Nu-nu-nu-nu! Șhh!
Nici măcar nu e o armă adevărată.
Priviți ce de lumini.
Taci din gură!
Datorită unor probleme tehnice, Star Ride este închisă până la noi ordine.
Două la preț de unul la Dinoburger.
Nu are nicio logică. De ce am face așa ceva?
Toby, nu începe.
Ce pui, scumpo? Două la preț de unul la Dinoburger.
Încurajăm lumea să mănânce dinozauri, adică să ne mănânce pe noi.
- De ce am face așa ceva? - Nu suntem dinozauri adevărați.
- Ar trebui să purtăm alte costume. - Tobe, de ce faci mereu asta?
Ai purtat același lucru și la Ghost Train.
Nici atunci nu a avut logică. Varcolacii și vampirii sunt inamici naturali.
Sub nicio formă nu s-ar alia pentru a ataca un tren.
Nu mai gândi atâta!
- Da... - Nici nu mai vorbi!
De fapt, ai dreptate.
Nu putem gândi prea mult pentru că creierul unui dinozaur e cât o mazăre.
Iar despre vorbit, e ca și când...
Tobe, Tobe, Toby!
Oprește-te! Trebuie să fi atent să nu te pierzi în personaj.
Am auzit despre un tip de la Star Râde.
Am crezut că e un Soldat Spațial.
A traumatizat o mulțime de copii. L-au concediat.
Salut, Ray. Nu te-am văzut acolo.
Pete. Tobe.
- Oricum a fost o slujab nasoală. - Da.
- Fraiere. - Spuse cel îmbrăcat într-un dinozaur.
Ce ai de gând să faci?
Nu știu. Mă gândeam să mă întorc acasă.
- Și să lucrez la firma unchiului meu. - De ce să faci așa ceva?
- Îți putem găsi ceva de lucru aici. - Unde?
Barry Burp's Bubble Râde? Ți-am găsi cu ușurință ceva acolo.
- Ai sporuri datorită clorului din ochi. - E tentant.
Ar trebui să fie mai mult în viață decât să te costumezi într-o bulă.
Poate e vremea să fim mai serioși.
Deci...
Într-o lume ideală, care ar fi serviciul perfect pentru tine?
- Nu știu. Un magazin de benzi desenate? - Haide. Gândește la scală mare.
Astronaut?
Da, super!
Mă refeream la serviciul perfect absolut. Dacă nu ar exista... nicio limită.
Nicio limită?
Atunci e evident.
Ar fi Stăpânul Timpului.
Oh, vino la tati. Cât ai rezistat?
- Patru minute, 32 de secunde. - Prostii. L-ai înșelat.
- Ce e asta? - E un pariu.
A spus că vei vorbi de călătoria în timp în mai puțin de cinci minute.
Faceți pariuri despre mine?
În ziua în care am fost concediat, voi faceți pariuri despre mine?
El a făcut. Eu nu am vrut.
Vorbesc și despre alte lucruri.
Care? S.F.?
De câte ori? Nu așa se spune, Pete, corect este "stintifico-fanatastic",
sau "S.F.", care mai poate poate înseamnă și "speculații fictive".
Iisuse. Și te întrebi de ce nu poți face sex.
Ba pot!
Eu pot.
Unor fețe le place S.F.
Ața e problema ta, Ray. Fata ta ideală ești tu.
Cu sâni.
De fapt, fata ta ideală este el.
Nu sunt de acord cu așa ceva!
A fost un film tare nasol. Cineva ar trebui să le scrie și să se plângă.
"Dragă Hollywood, sunteți nașpa."
Cât de greu e să faci un film care nu e nașpa?
Am milioane de idei mărețe.
- Cum ar fi? - Poftim?
Haide, vreau să aud una dintre mărețele tale idei.
OK.
Deci.
Pregătiți-vă să fiți uimiți.
Cântărețul de iod eluri Ninja.
Spui cuvinte, așa, la întâmplare, Tobe?
Nu. Cântăreț ziua, ninja noaptea, înțelegi?
Oh, da, pentru că invers ar fi cu adevărat prostesc.
Nu, știți că toți ninja sunt foarte tăcuți, nu?
Cântăreții de iod eluri, foarte gălăgioși. Iată conflictul personajului.
Împărțit între două lumi.
Chiar s-a gândit la asta.
OK, știi cum vi tu câteodată cu o idee nebunească,
așa, intenționat, doar ca să ne testezi?
Da?
Asta e una din ele?
Da, m-ați prins.
- Aproape v-am făcut-o, totuși. - Și lui.
- Da. - Cântărețul Ninja.
Cântărețul Ninja.
- Unde ești cu adevăratul tău scenariu? - Majoritatea timpului lucrez aici.
În plus, fiecare scriitor trebuie să simtă lumea adevărată.
Să aibă câteva experiențe, unele noi, pentru a-și îmbogăți munca.
Serios? Am crezut că un scriitor trebuie doar să scrie.
Da. Asta e veșnică enigmă a creativității.
Ar trebui să o discutăm. La bar.
- Dă-mi aia. - Hei!
Oh, ce hoț ești!
- Am spus aia! - Toți marii scriitori fură.
- Oh! Ray a spus așa ceva? - Poftim?
Dă-mi-o. Dă-mi cartea.
Haide!
Vei vedea. Într-o bună zi voi fi faimos și atunci o să vă pară rău.
"Dragă Hollywood, te rog nu mai fă atâtea filme de rahat.
"Iată câteva sfaturi pentru a te ajuta.
"Unu: povestea contează. Mereu a fost așa, mereu așa va fi."
- Ne ia din timpul pentru băut. - Bine.
Er, remake-uri, Jude Law...
"Han a tras primul.
"Mai mult Firefly și/sau Serenity. Sfârșit."
Așa e la Hollywood.
Ar trebui să ne mutăm în Orientul Mijlociu?
- Penn termină. - Oh, întotdeauna calea.
- Tocilarii! - Hei!
Nu am fost cu toții de acord să nu mai folosim cuvântul cu "T"?
Nu am fost de acord cu nimic.
"Tocilar" e cuvântul pe care-l folosesc să ne enerveze.
- Ar trebui să folosești... "imaginator". - Da.
Ăsta e un cuvânt pe care l-ar folosi un tocilar!
Te simți amenințat.
Ești amenințat pentru că nu ne înțelegi lumea.
Ce e de înțeles? Am văzut un singur film Star Trek.
- Nu mi-a plăcut, nu mă mai interesat. - Serios? Care?
Primul, cu robotul acela mare, auriu și prietenul său mare și gras.
- Vrei să spui Războiul Stelelor, nu? - Da? Nu sunt același lucru?
Nu. Nu, nu sunt.
- Cunoaște. - De unde să știu? Nu sunt un tocilar.
Nici măcar un "imaginator".
- Mai bine. - Mă bucur că ești fericit.
A cui e rândul?
- Eu am dat ultimul rând. - Am adus biscuiți de la garaj.
Am plătit ca să intri la Scandals.
Eu am plătit să intru la toaletă.
- Ți-am adus ceai când nu ai mai avut. - Ți-am împrumutat mantia mea.
Nu a fost prea confortabil.
Îmi iei niște cartofi păi?
Mersi.
- Iisuse, ai stat ceva vreme! - Da, am stat.
- O să dau eu următorul rând. - Excelent. Am fost impresionat.
Poftim?
E mult de muncă. Adică, Sunt... impresionat.
Despre ce vorbiți?
Cassie. De lângă noi. Mi-a povestit despre ea.
- Cassie? - Fata aceea drăguță.
Haideți, băieți. Arată bine, amuzantă, accent american.
- Tu ai pornit. - Chiar acum?
Da, uite, oricum. Vreau să-ți mulțumesc.
Cred că chiar am o șansă.
Înțeleg acum de ce crezi că e sfârșitul.
- Vrei să auzi ce s-a întâmplat sau nu? - Absolut.
Continuă.
Ignoră-l. Haide. Eu vreau să aud.
OK.
Bună, Ray.
Hei.
Scuză-mă. Te cunosc?
Eu sunt Cassie.
Nu mă cunoști, însă eu te cunosc foarte bine.
Cel puțin, simt că te cunosc.
Am citit totul despre tine.
- Totul despre mine? - Da.
Din perspectiva ta, cărțile acelea nu au fost încă scrise...
Încă nu au fost scrise, adică din viitor?
Exact!
Ah. Ah, înțeleg.
- Ești o călătoare în timp. - Bingo! Da.
Nu am spus că o cred.
- Ți-ai inventat o prietenă! - Nu-i adevărat.
"Călătoare în timp sexy vizitează fanul călătoriilor în timp."
Nu eo idee prea rea.
- Cât de mult te-ai întors în timp? - 150 de ani.
Și unde îți e mașina timpului?
În interiorul meu.
Oh! Foarte la îndemână, nu-i așa?
E un fel de medicament?
Nu. E un dispozitiv implantat în oase, care au fost înlocuite cu un aliaj de polio mer.
Deci, e foarte flexibil, însă un model destul de ieftin.
Ești o astronaută?
Bună. Nanu.
- Sunt acasă. - Nu!
Nu, eu repar breșele timpului.
- Sună interesant. - Nu.
Nu, nu e. Serios.
E chiar plictisitor.
- Asta e singura parte interesantă. - Care?
Să cunosc oameni faimoși din istorie.
Eu?
Am citit că vei fi aici, astăzi, să știi.
Nu am putut rata ocazia de a-l întâlni pe Ray cel Mare.
Așa a spus.
- "Ray cel Mare"! - Mai taci.
Ce alți oameni faimoși, ca mine, ai mai întâlnit?
I-ai întâlnit pe Einstein sau Elvis?
Știi ce ar trebui să faci? Ar trebui să te întorci să-l omori pe Hitler.
- E deja clasică. - De asemenea o crimă a timpului.
- Nu ești deloc amuzantă. - Da. Îi spunem editare.
E încercarea de a șterge oameni din istorie.
- Cum e Hitler. - Da, cum e Hitler.
Însă de cele mai multe ori, e o chestie de gust personal.
Cum ar fi, Paris Hilton?
Cine?
Excelent.
Păi.. da, încearcă să-i șteargă din istorie
doar pentru că nu le place de ei sau nu le place muzică sau filmele lor.
Sunt cu adevărat bolnavi, Ray.
Sunt mulți Editori care încearcă să-i omoare pe artiști imediat după ce au succes.
Nu înțeleg.
Pentru a evita scăderea de calitate.
E ca și când l-ai omorî pe...
Kevin Costner imediat după "Dansând cu lupii".
- Ai putea să-l omori pe Morrissey. - După "The Smiths"?
Nu. Așa în general.
- George Lucas după "Jedi"? - După "Imperiul", cu siguranță.
Ți-ar lipsi bătălia Ewok.
Cui îi pasa?
Mie.
Să vedem cât de bune sunt cercetările tale.
Care este... paradoxul bunicului?
Eu...
Trebuie să fiu cinstită cu tine, Ray, Încă nu am terminat manualul.
Era foarte gros. Sunt genul care învață pe parcurs.
Da. Sigur. Cine are timpul necesar, nu?
- Nu putem distruge decât istoria, nu? - Nu sunt proastă cu totul.
Pot vorbi în siguranță cu tine pentru că lumea știe că ești obsedat de așa ceva.
Și?
Nimeni nu te va crede când le vei povesti.
Foarte inteligent, Ray.
- Cacialma dublă. Îmi place. - Încă nu te cred.
Ce zici de Teoria Haosului? Ai auzit de Teoria Haosului?
Oh! Da, desigur.
Teoria Haosului e ideea conform căreia toate acțiunile au consecințe...
când faci acel... salt în timp...
Deci... un mic sfat.
Când vorbești despre chestiile astea, vorbește cu mai multă încredere.
Bine, păi, așa voi face.
Voi ține cont de asta, mulțumesc.
Teoria Haosului spune că lucruri neimportante pot avea consecințe uriașe.
Pentru că m-ai întârziat,
toate lucrurile pe care urma să le fac, au fost, în consecință, întârziate
Are o reacție în lanț, care ne-ar putea schimba viitorul.
Așteaptă, asta înseamnă că îți vei bea berea puțin mai târziu,
ceea ce înseamnă că vei merge la baie și mai târziu.
Doamne, Ray, ai dreptate. E îngrozitor, suntem cu toții condamnați!
Ai idee cât de rar întâlnești o fata care e pasionata de științifico-fantastic
Care nu are pierce-uri peste tot?
De unde știi că nu am?
Ascultă, ar trebui să vi lângă noi. Vino cu noi.
Le voi spune băieților cât de bine te-ai descurcat.
Încă nu te-au plătit? Ți-aș putea da un bacșiș.
Nu așa cum se dă la striptease pentru că tu nu faci striptease, evident.
Însă ai fi una foarte bună. Sunt sigur că ai arăta foarte bine într-o...
Bine spus.
Nu. Mulțumesc. De fapt, trebuie să plec.
Oh, nu. De ce atâta grabă?
Trebuie să găsesc o breșă în timp, îți amintești?
Desigur.
Bine. Păi... Ne vedem mai târziu, atunci.
Hei, în viitor poate.
Da, poate.
Ai putea? Îmi pare rău.
Mersi.
Pa, Ray.
Pa.
Nu e rău. Nu e rău deloc.
Nu pot să spun că cred chestia cu cu scheletul care călătorește în timp.
Seamănă un pic cu Terminator.
Nu, însă îmi place călătoare în timp sexy.
- Cum se sfârșește? - Nu știu, pentru că nu am inventat nimic.
- A fost reală. - Știu ce a fost.
Știi că poți plăti o prostituată să-ți interpreteze tot felul de lucruri?
Nu, nu știu.
Cineva care îl cunoaște bine pe Ray, i-a oferit o femeie care călătorește în timp!
A fost drăguță!
Nici măcar nu te-ai culcat cu ea. Și probabil era inclus în preț.
- Nu a fost o prostituată. - Ar fi trebuit să te culci cu ea.
- Știi de ce? - De ce?
Pentru că ți-ar fi pus-o până ai călătorii în timp.
Haide. Haide.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Numele meu e Pete și voi fi aici toată săptămâna.
Terminați ce aveți și vom prinde ultima comandă la The King's Head.
Mă duc până la toaletă.
- Din cauza acelei chestii cu viitorul? - Mda.
Oh, Doamne.
Eu sunt.
- Plecăm, atunci? - Oh, rahat!
Nu numai că e adevărat ce ai spus, însă eu am văzut numai cadavre în bar.
Te-ai pișat pe pantaloni?
Nu. Nu complet.
La naiba.
S-ar putea ca asta să fie breșă pe care femeia ta o caută?
- Deci mă crezi acum, nu? - Încă nu, dacă te interesează.
După tot ceea ce tocmai am văzut, cred orice.
Băieți, tocmai m-am văzut mort.
Intră și tu. Vei vedea.
Nu știu. Adică... Mai întâi o femeie din viitor, acum asta.
E ca un... ca un roman polițist cu călătorii în timp.
- Băieți... - Nu sunt eu!
- Ne faci vreo farsă? - Nu.
Uite, ceva foarte rău se va întâmpla.
Tocmai am avut o premoniție a propriei mele morți.
Atunci de ce nu pleci? Dacă ești atât de speriat, de ce nu pleci?
- Du-te acasă. - Da.
Pentru că nu e astăzi. Celălalt eu, cel mort, avea barbă.
Oh, înțeleg. O mică barbă.
Pariu pe 10 dolari că se întâmplă ceva când intri.
Încă un pariu? Ce șmecherie ai pregătit, Petey?
E minunat.
Haideți. Să mergem cu toții.
Nici vorbă. Eu rămân aici.
Pregătește-mi banii.
- Haide. - O să intrăm? Excelent!
- Cei doi sunt morți? - Poftim? Despre ce vorbești?
Cei doi sunt morți?
Oh. Nu, încă nu.
- Ce nai...! - Fir-ar să fie!
Termină!
- Bună, Petey. Te-ai răzgândit? - Nu. O să privesc de aici.
Cu siguranță miroase ca și când cineva a murit aici.
Rahat-rahat-rahat! Ce dracu faci?
Dacă ai pus ceva la cale, o încurci.
Nu am plănuit nimic. Lasă-mă-n pace, te rog?
Nu.
La naiba. Din nou am intrat. La naiba.
- Ray, verifică toaleta. - Poftim?
Probabil a ascuns niște cocaină într-o mască.
Sau ceva și mai interesant.
Chiar miroase aici.
- Mai bine mi-ai da banii acum. - E un fel de ciudățenie...
- E rahatul lui Pete. - Ascultați!
Nu e o farsă.
Vrei cu adevărat să vezi viitorul?
La nebunie.
OK. Trebuie să faci exact ce am făcut și eu.
Ce vrei să spui?
- Chiar e necesar așa ceva? - Nu știu, s-ar putea.
- Nu privi. Nu pot s-o fac. - Nu m-am uitat.
Da, fi atent.
Pentru ce? Trebuie să fie o cale mai ușoară de a face bani.
- E un experiment științific. - Mda.
Ține-te bine pentru partea asta.
Fi atent. În loc de o mașină a timpului care funcționează cu karaoke și urină,
poate ar putea să facă una cu cadran, cu date pe el.
Ceva nebunesc, cam așa.
Oh, Doamne!
Pete, chiar faci așa de fiecare dată când urinezi?
- Pe zece lire că ceva se va întâmpla. - Da!
Însă trebuie să fie ceva precis, cum ar fi un bar plin de oameni morți.
Nu doar o presimțire de rahat.
Bine.
- Ce se aude? - Așteaptă.
Oh, haide. Ce sunt ăștia, morții care vorbesc?
Oh, Doamne! Toată lumea e încă în viață.
Nu știu ce s-a întâmplat acolo, însă mă simt murdar.
Mă duc după alune.
- Scoate banii. - Nu am bătut palma.
- Câți ani ai, 12? - Uite, îți jur, m-am văzut chiar acolo.
Povestea contează.
Mereu a fost așa, mereu așa va fi.
Ne ia din timpul pentru băut.
Oh! Hei.
- Cineva ne-a luat scaunele, Ray. - Serios? Lucrurile noastre sunt acolo.
- Păreau cunoscuți, nu-i așa? - Doar puțin.
Sunt alte locuri libere.
- Nu asta e problema. - Care e problema?
Cred că ar fi mai bine să te uiți.
Ar trebui să ne mutăm în Orientul Mijlociu?
Pen termină.
Mereu calea.
- Tocilarii! - Hei!
Nu am fost de acord să nu mai folosim cuvântul cu "T"?
Eu nu am fost de acord...
"Tocilar" e cuvântul pe care-l folosesc să ne intimideze.
Ar trebuie să folosești termenul de "imaginator".
Plecăm naibii de aici?
- Acum ce ne facem, Ray? - Poftim?
- Asta e treaba ta. - Nu e treaba ta.
Treaba mea e să citesc cărți despre asta, nu să și particip.
Cum rămâne cu regulile? Mereu sunt reguli, nu-i așa?
- Da, însă depinde de ce citești. - Până și eu știu câteva reguli.
- Cum ar fi? - Nu poți călca pe fluturi.
Nu doar fluturi, nu poți omorî nimic din trecut,
pentru că îi distruge toți urmașii și ne-am trezi că nu mai există rasa umană.
Nu te culca cu nimeni. S-ar putea să fie mama sau bunic ta.
- E o adevărată prostie! - E încă seara asta.
Încă nu ne-am întors la The Blitz.
- Tu ai vrut reguli, atunci îți dau reguli. - Nu omori nimic și nu te culca cu nimeni.
- Ce altceva? - Nu te atinge singur.
Acum mă gândesc la altceva.
Nu. Adică, nu-i atinge pe "ceilalți" noi.
Ne-am putea întâlni sau vorbi cu noi din trecut.
De ce? Nu i-am putea avertiza să nu intre în toaletă?
Nu, nu putem, pentru că ar cauza un paradox.
- Un ce? - Dacă nu intra în toalete,
nu se întorc înapoi în timp, iar dacă asta se întâmplă, noi nu mai existăm.
E o variantă a paradoxului bunicului.
Urăsc S.F.-urile.
Științifico-fantastic.
Deci, ne întoarcem în toalete?
Nu! Ne-ar putea duce oriunde.
Însă data trecută l-a întors unde a început, nu?
Da, însă m-a dus și pe mine într-o cameră plină de cadavre.
- Are dreptate, nu știi la ce să te aștepți. - Și noi ce facem acum, Ray?
Cred că am o idee.
Să ne ascundem într-un dulap? Da.
Așa o să fiu sigur că nu voi muri? E simplu.
Așteptăm ca noi, cei "timpurii" să intre în toaletă și să dispară în trecut.
Cât crezi că o să dureze? Încă o jumătate de oră.
Cred că glumești. Deja mă doare gâtul de mor.
Arde!
La naiba! Pot să mă așez?
Nu știu. Ia vezi?
Nu trage!
Cred că am găsit lumina.
- Mai bine nu o aprinde. - Da.
Vrea cineva alune?
Nu.
Am crezut că o să fie mult mai interesant să călătorești în timp.
Mda. Știu ce vrei să spui.
Oh! Oh, nu, așteaptă puțin.
- Oh, Doamne! - Ce este?
Suntem cu jumătate de oră în trecut. Ea e încă aici.
Oh!
Încă nu te-au plătit? Ți-aș putea da un bacșiș.
Nu așa cum i-aș da cuiva care face striptease, pentru că nu faci așa ceva.
Însă ai fi una foarte bună. Sunt sigur că ai arăta foarte bine într-o...
Stai puțin.
Ce e asta?
Pot... - Pot simți un brad pe aici!
Este...
Este o altă lume complet diferită acolo, cu... cu zăpadă, spini și lei care vorbesc.
Serios?
Nu!
Idiotule.
Iubesc Narnia.
Pa, Ray.
Cassie! Cassie!
Ray, chiar trebuie să plec.
Oh, nu, nu, nu! Crezi că sunt el?
Nu sunt el. Adică, evident, eu sunt.
Avem nevoie de ajutorul tău. Mai întâi, acum chiar cred că poți călători în timp.
Îmi cer scuze pentru că m-am îndoit și îmi cer scuze pentru chestia cu striptisul.
Bine.
Și mai apoi, cred că ți-am găsit breșa din timp.
E în toalete.
Oh, oh, foarte bine. Foarte bine.
- Deci breșa este... - Într-o toaletă.
Da, da! Se pare că universul are simțul umorului.
Și e foarte amuzant și rapid.
Nu mă crezi.
Touché.
Oh, nu. Nu, nu!
Totul e adevărat, bine? Pete a văzut cadavre la bar.
Păi, trebuie să urc în naveta mea spațială și să dispar.
Pentru ce aș avea doi oameni în dulapul ăsta?
Ne mai vedem noi, băiete din viitor.
Așteaptă, Cassie! Cassie!
Cred că e momentul să avem din nou o mică discuție, Ray.
- Ești sigură că suntem bine aici? - Da, suntem bine.
Nimeni nu trebuie să apară în grădină pentru încă 23 minute.
- OK. Bine. - Poftim?
Arăți puțin cam schimbată.
- Îți place? - Da.
Adică, știi și tu, e foarte drăguț. Și foarte rapid.
Nu și din punctul meu de vedere.
Mi-a luat ceva vreme să aranjez totul.
- Serios? Cât de mult? - Șase luni.
Deci, ai trecut prin ușă, ai fost în viitor pentru șase luni
- apoi te-ai întors... - La o secundă după ce ne-am despărțit.
Wow!
Mulțumesc.
Deci...
Totul e rezolvat, atunci, cu breșa din timp și cadavrele?
Da. Totul e rezolvat.
Ești sigură?
Ray, nu mi-am petrecut ultimele șase luni vopsindu-mi părul.
Sunt o profesionistă.
Atunci despre ce a fost vorba?
Îmi pare rău, nu pot să-ți spun.
Poftim. De ce nu?
Cunoașterea e ceva anacronic în perioada ta de timp.
A sunat ca și cum te-ai pricepe foarte bine la ce faci.
Știu. Știu!
E minunat, nu-i așa?
Am făcut ceea ce mi-ai spus și am început să vorbesc cu încredere
chiar dacă nu am habar.
A avut un efect uimitor. Am primit și o promovare.
Serios?
Ai primit o promovare?
Păi, am fost scoasă din perioada de probă.
E cam același lucru.
Da.
Ce zici despre faptul că am evitat acel paradox?
- Ray, te-ai ascuns într-un dulap. - Cred că m-am descurcat bine.
Adică, desigur, eu nu am un manual pe care să-l ignor.
Vrei să încetezi cu manualul ăla?
Deci cum ne întoarcem acolo unde trebuie?
Păi, oricum, suntem aproape acolo.
- Doar așteptăm? - Da.
În dulap?
Mă tem că da.
Nu avem un portal luminos?
Nici vârtej? Sau navetă spațială?
Doar așteptăm în dulap?
Da.
Nu e tocmai farmecul pe care îl așteptam de la călătoriile în timp.
Te-am avertizat.
E vreo șansă să aștept aici cu tine?
De ce?
Păi, pentru că...
E mai bine decât să aștept într-un dulap cu doi bărbați transpirați.
- Nu e prea bine. - Nu. Nu, bănuiesc că nu e.
Așa că așteptăm aici ceva vreme.
Da. Ar fi frumos.
Am crezut că ai spus că avem 20 de minute.
Da.
Oh, nu e... nicio problemă.
Mă duc să verific și poate ar fi bine să te întorci în dulap.
- Totul va fi bine, nu? - Ray, calmează-te. Sunt o profesionistă.
Păi, se spune că totul e mai bine în exterior.
Slavă Domnului.
Lucrurile sunt mai bune în exterior...
Idiotule.
- Stai puțin. - Las-o baltă.
Asta e.
Bună, Petey. Te-ai răzgândit?
Nu. O să privesc de aici.
Rahat... rahat... rahat! Ce naiba faci?
- Unde te duci? - Mă duc la toaletă.
- Nu poți intra acolo! - Ai spus că femeia ta a rezolvat-o.
Sunt sigur că a rezolvat, însă ceilalți 'noi" s-ar putea să fie acolo.
Du-te la femei.
La femei?
Sunt confuz.
Mergi la toaleta femeilor, normal că ești confuz.
Deci, celelalte versiuni ale noastre s-au întors în timp și au devenit noi.
Vezi? Spui asta ca și când ar avea logică.
Pentru mine e o mare prostie.
Chiar îmi place la femei.
Sunt atât de confuz.
Uite, Pete, nu te mai gândi.
Tot ce trebuie să știi e că suntem în în timpul corect
și totul va fi în regulă.
Ai făcut rost de numărul de telefon al acelei fete, Ray?
La naiba.
- Ai spus că l-a reparat. - Așa a spus ea.
Poate că nu se aștepta să mergem la femei.
Și nu am făcut chestia aceea cu conga.
Poate că nu era atât de important.
- La naiba cu toate astea, băieți. - Nu, Pete, așteaptă! Oh!
- Poate că e o idee bună. - Da, poate.
Nu intra!
Oh! Oh, Slavă Domnului!
E atât de bine să te văd din nou, în sfârșit!
- Ce naiba s-a întâmplat cu tine? - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Să nu ai vorbim niciodată despre asta.
Pete...
- Ai făcut pe tine? - Da!
Nu te vor ataca dacă ai mirosul lor.
- Cine? - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Ray, ce ne facem acum?
Nu știu.
- Ne întoarcem în toalete? - Da.
Nu!
Nu e sigur.
Ne trebuie arme și mâncare.
Ce naiba s-a întâmplat cu tine?
Chiar nu vreau să vorbesc despre asta.
Tot ce pot să spun e că ne-ar prinde bine să avem arme și mâncare.
Poate căutăm arme și mâncare, prin zonă.
Da. E o idee bună.
Ce crezi că s-a întâmplat?
- Ești puțin cam tulburat, nu? - Puțin.
Haide, este... este viitorul.
Mereu am vrut să ajung acolo.
Nu mai sunt singur.
Gata cu fuga. Gata cu ascunsul. Gata cu cosmarele.
Pentru cineva care nu vrea să vorbească despre asta,
e foarte vorbăreț, nu-i așa?
Arme și mâncare. De asta avem nevoie.
Cartofi, vrea cineva?
Ai verificat data expirării?
Mai...
...2094.
Ce gust au?
Aiurea.
Deci, a cui este rândul?
- Ah... - Păi...
Băieți...
- Cred că ne-am văzut. - Poftim?
Odată m-am lovit de niște băieți care erau îmbrăcați așa.
Cum suntem noi acum.
Numai că nu ne-am recunoscut.
Noi? În viitor?
- Așa trebuie să fi fost. - Însă, tocmai ne-am îmbrăcat cu astea.
E o călătorie în timp. Rahaturi ca astea se întâmplă.
Arătam bine?
Da, presupun.
Eram prea ocupat să alerg în cealaltă direcție ca să observ.
Haide. Să ne întoarcem în toalete.
Stai puțin. Poftim? Dar abia am ajuns.
Cred că am înțeles cu toții, nu-i așa?
Viitorul e distrus.
Trebuie să ne uităm puțin pe aici. Cum am putea să nu o facem?
Ești serios?
- Chiar te-ai uitat pe acolo? - S-ar putea să fie o zonă rău famată.
Într-o zonă rău famată, ferestrele se sparg, copiii beau pe la colțuri.
Ăsta e sfârșitul lumii!
Ray, nu vrei să mergi acasă?
Cum să nu. Doar că puțin mai târziu.
Drumul spre casă nu e pe acolo, e pe acolo și eu vreau să merg acasă.
Serios că vreau, însă de fiecare dată cand călătoresc mă rog să ajung unde trebuie.
Într-o bună zi voi ajunge.
Pete, de cât timp faci așa ceva?
De îndeajuns de mult timp să știu că e mai bine să ne ascundem în grupuri.
- Nu pare o idee prea bună. - Pentru a nu ne ataca din spate.
Sau asta.
Să ne așezăm, la căldură
și... și... și să așteptăm ajutoare, bine?
Ajutoare? Nu știe nimeni unde suntem.
Cel puțin acolo s-ar putea să fie cineva care ne-ar putea ajuta.
- Cum ar fi? - Nu știu... Poate...
Prietenii din viitor cu capetele mari.
Amândoi trăiți într-o lume a viselor.
Mă duc să caut niște lemne.
Mersi, Pete.
Nu pentru foc. Le voi transforma în sulițe.
Iar când mă întorc, ar fi bine să fiți gata de plecare,
pentru că nu voi pleca singur, din nou.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Poftim?
De câte ori am vorbit despre vizitarea viitorului, Tobe?
Nu merg acolo.
Par genul de străzi pe care găsești monștrii.
În plus, nu am au pantofii pentru așa ceva.
Mereu găsești câte un motiv, nu-i așa?
"Nu mi-am putut trimite scenariul, marginile erau prea mari"
"Nu am putut să merg la interviu, aveam o pată pe cot."
"Nu pot explora, este sfârșitul lumii."
Ultima e chiar bună.
Nu, e în regulă. Tu doar... Așteaptă aici.
Așteaptă ajutoarele.
Și ai tupeul să-ți spui "imaginator".
Ray?
Ray!
Toby!
Pete!
Ce se întâmpla? Ești bine?
Totul e în regulă acolo?
Oh, Doamne.
Ce înseamnă, Ray? Ce înseamnă?
- Noi suntem. - Așa crezi?
Femeia ta a spus că vei deveni faimos, nu?
Poate cu toții vom fi.
- Pentru ce? - Nu știu.
Poate ne facem o formație.
Știe cineva să cânte la ceva?
Poate învățăm.
Sau poate nu e o formație.
Crezi că l-au făcut din fotografii, sau chiar am pozat?
- Suntem îmbrăcați ca și acum. - Da, e o nebunie.
- Ce a fost asta? - Ce a fost asta?
Un zgomot.
Nu e niciun zgomot.
Pete?
Rahat. Ce naiba a fost?
- A sunat ca o mandibulă. - Poftim?!
- E chestia cu care mănâncă insectele. - Știu ce e o mandibulă!
Insecte mari.
A fost un alt zgomot, un fel de geamăt.
Insecte mari carea geamănă. Înapoi în toaletă!
Nu, așteaptă. Nu putem fi siguri.
- Poate nu au fost insecte.. - Ar putea fi prietenul meu din viitor.
Cei cu corpul fusiform și mâinile mari.
- Cred că ne-am speriat degeaba. - Ar putea intra și aici.
- Cine? - Liniște.
Nu, nu! Nu-mi spune să fac liniște! Mă sperii.
- Toby, lasă-l în pace. - Nu, nu, Ray. Uită-te la el.
E speriat de moarte. Nu crezi că ar fi bine să aflăm e ce e easa?
Nu ești curios de ce...
O dată am venit aici și am ieșit pe ușa aceea.
Și am simțit...
Poate a fost diferența de nivel, au fost 15 metri diferență.
Am aterizat într-un copac. Nu pot să-ți spun în ce timp am fost.
Dacă a fost în trecut, documentele noastre sunt departe de a fi complete.
Nu am fost primul care a căzut.
- Ai întâlnit alți oameni? - Nu am spus că au fost în viață.
Erau chestii în acea pădure care ieșeau doar noaptea.
Respirația.
Zgomotele.
Țipetele.
Calmează-te!
Te-ai răzgândit?
La naiba! Ce naiba faci?
Dacă ai pus asta la cale, o încurci.
Noi suntem!
Nu am plănuit nimic.
- Ne putem avertiza pe noi înșine. - Dacă o facem, atunci nu vom mai exista.
Exact.
Ray, verifică toaleta.
Probabil și-a ascuns cocaină în mască.
Nici măcar un sunet.
Chiar miroase urât aici.
Ai putea să mă plătești de pe acum.
- Rahatul lui Pete miroase. - Ascultați!
Nu e o farsă.
- Chiar vrei să vezi viitorul? - La nebunie.
Trebuie să faci exact ce am făcut și eu.
Ce vrei să spui?
Au dispărut.
Minunat! Absolut minunat!
M-aș fi putut salva. Și pe toți!
- Pete, nu vom mai exista! - Da, păi, nu-mi pasă!
Dacă voi mai avea ocazia să mă avertizez, o voi face.
La naiba cu oricine încearcă să mă oprească.
La naiba!
- Chiar mă întrebam când se va întâmpla. - Așteaptă!
Pete, nu!
Ce s-a întâmplat?
Ray, calmează-te. Ce ar face Miss Marple? Ce ar face Miss Marple?
Sunt sute de "noi". Cum de e posibil așa ceva?
Pete s-a atins cumva? Așa ceva se întâmplă când realizezi un paradox?
Nu sunt "noi", Tobe. Sunt doar îmbrăcați la noi.
Da, păi, atunci e bine. Totul are logică.
Trebuie să-l găsim pe Pete și să plecăm naibii de aici.
Tobe? Cred că știu de ce toată lumea e îmbrăcată ca noi.
- De ce? - E o noapte tematică.
O noapte pentru fani, bazată pe noi.
Haide! E cam exagerat, nu?
- De ce crezi așa ceva? - Semnul acela mare de acolo.
Fani... de-ai noștri.
- Crezi că suntem aici? - Poftim?
"Noi" cei faimoși, din viitor.
Oh, Doamne. Sper că nu.
- Da. Eu sunt. Salut! - Ce naiba faci?
Calmează-te Ray. Sunt oamenii mei!
- Nu sunt și nici măcar nu e timpul nostru! - N-am putea să ne distrăm puțin?
Nu, nu putem.
Ăsta da viitor.
Ghinion. Suntem aici doar să-l găsim pe Pete și să plecăm naibii de aici.
Așa că rămâi unde te pot vedea.
Băieți? Sunteți cei adevărați?
Suntem noi, cei adevărați.
- Te-ai atins? - Nu, însă cred că am... fragmentat timpul.
- Lumea e plină de "noi"! - Nu ai fragmentat timpul...
Da, Pete. Ceea ce ai facit a fost foarte, foarte periculos.
Vreau să îmi promiți că nu o vei face din nou.
Nu.
Ce e asta?
Cineva a lipit-o de mine.
- A câștigat concursul "Sosiile lui Pete". - Seamănă destul de mult cu tine.
Mă întreb dacă mi-au făcut unul și mie?
Bine, să mergem.
- Oh, băieți! - Ce e?
Priviți.
Priviți la masă.
Scriu.
Sunt Iisus... și scriu.
E scrisoarea aceea către Hollywood.
Sper că nu e și asta vina mea, nu? Când am fragmentat timpul.
Probabil e altceva, Pete.
- Ești sigur că e scrisoarea aceea? - Nu e în desen, însă am lăsat-o pe masa.
Trebuie să fie asta.
Cineva face un tablou cu noi pentru că am criticat câteva filme?
Desigur că sună aiurea, dacă așa o formulezi.
Ai rupt pagina aceea din cartea ta, nu?
- Da, și? - Era ceva pe spate?
S-ar putea.
- S-ar putea? - Taci! Încerc să gândesc.
De fiecare dată când am o idee genială,
cineva dintre voi spune ceva prostesc. Am pus-o acolo.
Doamne, ar putea fi orice.
- Nu contează ce este. - Ce vrei să spui?
Nu faci tablouri cu cei neînsemnați. Orice aș fi scris, ne-a făcut cineva.
Cred că spot spune cu siguranță, că suntem bogați și faimoși!
Atunci de ce nu zâmbim?
Nu știu. Poate artistul nu știe să deseneze dinți.
- Poate e ceva comemorativ? - Mai termină cu cadavrele alea.
Femeia lui a spus că s-a rezolvat.
A spus că s-a rezolvat breșa din timp și am fost urmărit de monștrii.
Dacă Cassie spune că suntem în siguranță, atunci suntem în siguranță.
Am încredere în ea.
- Ești sigur? - Da. Sigur.
- Să mergem. - Încetinește!
Trebuie să termin băutura.
De unde ai luat-o?
De la un ospătar. E bar deschis!
- Vreai sa mancam, dacă suntem aici? - E un bar deschis!
Hei, băieți. A ajuns cavaleria.
- Cassie vă salută. - O cunoști pe Cassie?
Am antrenat-o. Sergent Porter, Sistematizări Provizorii.
Însă îmi puteți spune Millie. Bună! Sunt aici să vă duc acasă.
Bună, Millie!
V-am căutat peste tot!
Oh, deci... sun... suntem în siguranță? Nu am fost omorâți?
Păi, oficial, nu pot comenta, însă între noi, totul s-a rezolvat.
Însă voi deveni bogat și faimos, nu?
Oficial, nu pot comenta, însă între noi, vei avea propria ta insula.
Da!
- Deci, cum plecăm de aici? - O să mă ocup eu.
- OK. - OK.
Haideți!
Bine, e puțin ciudat, se pare că în viitor, toti sunt americani.
Nu se poate!
Credeam că ne va spune altceva decât să ne întoarcem în toaletă.
Da, și eu.
Deci, ne-am întors?
Ne-am întors!
Însă, în ce moment exact al nopții?
Nu putem critica continuările. Au fost câteva continuări foarte bune.
- Cum ar fi? - Cum ar fi...
Mad Max II, Godfather II...
Da, pentru fiecare continuare reușită...
- Mi-aș dori să se grăbească și să plece. - Va mai dura încă puțin.
Uitați-vă la noi. Nicio grijă pe lume.
Habar nu au ce-i așteaptă.
Da. Părem atât de fericiți.
Bine, doamnelor. Știm că vor rămâne ceva vreme.
Cred că merită riscul.
Mă duc să iau alune.
Nu am bătut palma. Câți ani ai, 12?
Îți jur. M-am văzut chiar acolo.
Unde-mi sunt cartofii? Mor de foame.
A fost cam aglomerație la bar.
Poate mai târziu.
Pregătește-mi banii.
O să intrăm? Excelent!
Sunt chiar atât de gras?
Se spune că dacă călătorești în timp te mai îngrași cu 10 kilograme.
Și tu ai călătorit cam mult.
- Cei doi sunt morți? - Poftim? Ce vrei să spui?
Au murit cei doi?
Oh, nu, încă nu.
În sfârșit!
Suntem gata, copii?
- Haide! - Termină o dată!
N-aș fi crezut...
E o nebunie.
Nu aș fi crezut niciodată că ar fi așa ceva.
Deci, o lăsăm aici?
Da. Bănuiesc că cineva o va găsi și totul va porni de acolo.
Cred că... Îmi pare bine pentru asta.
Îți pare bine, Tobe?
A fost ideea mea.
Ideea mea.
Ideea noastră.
E posibil ca tu să o fi născocit, însă eu am finalizat-o.
Da, însă fără începutul meu, tu nu ai nimic.
Nu ai deloc dreptate.
Bine. Poți să ai o părticică din insula mea.
La naiba! Nu vreau să locuiesc pe insula ta.
Mie îmi convine.
Trebuie să merg la toaletă.
- Da, voi merge afară. - Nu te atinge singur.
Ce vremuri frumoase.
Vreau insula mea.
Salut!
Speram că te vei întoarce.
Evident nu în exact același moment...
Cât timp a trecut pentru tine de când am fost ultima...
Oh, încă șase luni. Am fost promovată.
De data asta e pe bune.
Da, totul a fost pentru a repara încurcătura...
- Vrei să întrebi dacă am citit manualul. - Nici nu mă gândisem la așa ceva.
Păi, Ray, o să rescriu manualul.
Foarte bine.
Te-ai distrat în seara asta?
Știi, doar o mică băută cu băieții la bar.
Foarte plictisitor.
- Totuși, am întâlnit o fata. - Serios?
- A spus că e din viitor. - Cum era?
Era absolut...
... îngrozitoare.
- Oh! - Oh, nu, a fost incredibilă. A fost...
... incredibilă.
Nu credeam că o voi spune... e bine că ne-am întors în prezent.
Nu știu. Atâta agitație pentru o jumătate de oră.
Nu vorbiți prostii. Am fost cu câțiva ani în viitor. Zeci de ani.
E foarte amuzant.
Cassie, sunt serios. Din toaleta femeilor am intrat în altă breșă a timpului.
Ne-a adus în barul ăsta, însă în viitor, mult în viitor.
Ne căutai. Millie cu tine și toată echipa voastră. Sistematizare Provizorie!
- Sistematizare Provizorie e alt nume pentru Editori. - Pentru cine?
Ți-am vorbit despre ei. Omoară oamenii în culmea gloriei!
- Millie e un Editor, Ray! - Oh, la naiba!
Dar ne-a adus aici! De ce ar face așa ceva?
De ce crezi? Să te omoare!
Oh, nu!
Ce ne facem?
Mă duc după ajutoare.
- Nu fă nimic - Trebuie să-i avertizez pe băieți!
- Nu ești în siguranță acolo! - NU-i pot lăsa acum!
Du-te după ajutor și eu...
Voi face ce pot.
Ray!
Te rog fi atent.
- Băieți, am pus-o! - Poftim?
Millie e eun Editor.
- Un ce? - Un Editor.
Va amintiti... ei omoară oameni in culmea gloriei, cum a fost... Kevin Costner.
- Asta... Asta a fost a noastră. - Haideți. Să plecăm de aici.
Nu-nu-nu! Așteptați. Nu are rost.
Ne vor găsi oricum, alta data, în alt loc.
Ce ne facem, Ray?
Ce ne facem. Nu am semnal.
Ardem asta.
- Poftim? - O ardem.
- Fără asta nu au motiv să ne omoare. - Nu știi dacă suntem în pericol.
- Cassie a spus... - Nu-mi pasă ce a spus!
- Tobe, am văzut numai cadavre aici. - Gândește-te la ce renunți.
Dacă o arzi, nu te îmbogățești, iar noi nu vom fi faimoși.
Nu o să fim omorâți!
Am avut multe idei, multe de tot rahatul.
- Tobe! - Râzi de ele...
Nu mă deranjează pentru că am crezut, că dacă voi continua...
într-o bună zi voi avea una bună.
Dacă asta e? Ideea care mă v-a lansa?
Singura mea șansă.
- Nu o strică, Ray. - Nici măcar nu e idea ta. Zic să o ardem.
- Mereu ați urât ideile mele! - Măcar ascultați! Nu e ideea ta.
Băieți, băieți... Nu avem timp de așa ceva!
Pete, dă-mi bricheta.
Pete, ce e asta?
Două luni în pădure încercând să rămân în viață, asta e.
OK. Mai încearcă. Mă duc după chibrituri.
- Dă-mi un avans. - Nu.
- Dă-mi un avans! - Nu!
Voi fi bine, dă-mi un avans.
Scuză-mă.
- Bună! - Hei! Ce se întâmplă?
- Suntem singuri. Sunt deconectat. - Ce vrei să spui?
Mașina timpului din mine, s-a defectat.
- Dă-mi scrisoarea. Dă-mi-o odată. - Nu! Nici vorbă!
- Dă-mi scrisoarea aia, Pete! - Nici vorbă!
Mă refuzi de trei ori. De aceea erai în tablou!
Ești Iuda!
Scuzați-mă! Vreau doar o cutie de chibrituri.
Ce vrei să spui?
În Biblie, Petru îl refuză de tri ori pe Iisus.
Grăsan prost!
Hei! Ajunge, băieți!
Studenți nenorociți!
Lăsați-mă, idioților!
Asta e.
Bună!
Am văzut originalul înainte, însă într-un muzeu,
deci să fiu aici cu creatorii în noaptea în care totul a început...
E așa o nebunie.
Însă îmi pare rău, seara asta e apogeul vostru.
Nu schimbați sau adăugați la cultură cu ceva însemnat.
Pentru asta veți fi amintiți pentru totdeauna,
așa că de ce să nu terminați spectaculos decât să dispăreți?
Lasă-l în pace, cățeao!
Bună! Îmi părea rău. Îndrept o armă destul ed mare spre tine!
Pe care o ai de unde, mai exact?
Cu secole în urma ta.
Deci, ce e?
Ce e?
Îți spun eu... Îți spun eu ce e.
E un Mark IV Corbomite Assault Staff.
E cel mai de nădejde prieten al nostru.
Funcționează în vacuum absolut și la zero absolut.
Baterie cu fuziune la rece, funcționează 50 de ani.
Trage bile teleghidate din plasmă care trec prin titaniu gros de câțiva centimetri..
Serios? Atunci...
Nu ai spus la ce distanță ajunge.
Te-aș lovi de aici.
Prinde-l pe ăla mare.
Millie. Știu ce încerci să faci.
Generațiile noastre viitoare nu se vor naște...
Teoria Haosului la o scală imensă...
Cassie!
Asta e! Sun la Poliție...
Oprește-te. Oprește-te odată.
Nimeni nu mișcă!
- Nimeni nu pleacă de aici. - Hei! Aruncați armele!
Vezi vreo armă, Ray?
Mașina mea a timpului are un mecanism de armament încorporat.
Așa că pentru a arunca arma ar trebui...
o operație de 12 ore.
Știi ceva?
Cred că vom avea o mică răfuială aici.
Asta da nu cumva joci la cacialma.
Asta, dacă nu cumva,
ăla e un pistol de plastic făcut pentru serviciu, Ray.
Oh, pooh.
Frumoasă încercare.
Am greșit, Ray.
- Îmi pare rău. - Nu-ți fă griji.
Cu toate astea, a fost o zi bună.
Am călătorit în timp. Te-am întâlnit pe tine.
Știi ceva?
Sesizez puțină rezistență la oferta de imortalitate pe câte ți-o prezint.
Toby, tot ce trebuie să faci e să distrugi acea bucată de hârtie
și vei putea trăi în lumea ta plină de idei proaste și servicii fără perspectivă.
Sau ai putea să mi-o dai mie asi o să vă fac niște legende.
Ce spui?
Haide, Tobe.
Am nevoie de ceva timp să mă gândesc.
La ce să te gândești? O să ne omoare pe toți!
Nu e atât de simplu!
E alegerea lui și doar a lui.
Oh, nu! Melodia!
Melodia aia nenorocită!
Dacă aș putea schimba ceva din toată situația asta,
ar fi melodia de la nenorocitul ăla de tonomat!
Timpul a expirat!
Cum o să fie?
Toby!
Du-te dracului.
Las-o baltă!
Nuuuuuuu!
Jeanie Mac!
- Tu ai făcut asta? - Da.
Cu berea mea?
- Tocmai am fost morți? - Da.
Însă acum nu suntem.
- Nu. - Mai exact, ce s-a întâmplat?
- Am vărsat o bere peste asta. - Berea mea, berea mea.
Am vărsat bea rea lui Pete peste asta,
pentru ca nimeni să nu poată citii.
Atunci viitorul s-a schimbat pentru că nu am devenit faimoși,
așa ca Editorii nu au mai trimis pe nimeni să ne omoare.
Cred că ai înțeles greșit.
De ce?
Pete și-a băut berea, nu-i așa? Așa că probabil a fost berea mea.
Iisuse! Ne-am putea concentra pe faptul că suntem în viață?
Da, bineînțeles. Excelent, Ray.
Asta e? Totul s-a terminat?
Suntem cu toții bine?
Da, așa cred.
Am ieșit puțin din barul ăsta.
- Să mergem la The King's Head? - De ce nu?
- Deci, tot ce s-a întâmplat... - Nu putea să se întâmple. Nu s-a întâmplat.
Inclusiv eu să o întâlnesc pe Cassie.
Da. Haide, să mergem.
Jur că nu voi mai folosi o toaletă publică într-un bar.
E prea periculos.
Cu asta o să rămâi din seara asta?
- Nu! - Suntem în totalitate în siguranță acum?
- Presupun. - Presupui?!
Voi sunteți tocilarii. Nu puteți rezolva?
Ba da. Timpul se resteaza, așa că în bar nu au fost niciodată oameni morți.
Îmi datorezi zece lire. Haide!
Dacă timpul se resetează, pariul nu a avut loc.
Am spus că doar bănuiesc.
E Cassie!
Ray! Slavă Domnului că ești în viață!
Deci, îți amintești de mine?
Desigur că îmi amintesc.
Suntem împreună de doi ani.
Poftim? Serios?
- Doi ani? - Da.
Este...!
Deci, ei sunt Pete și Tobe.
- Salut. - Bună.
Ea e Cassie.
Ea e prietena mea!
Când ai răsturnat berea,
ai creat o buclă de retroacțiune în mecanismul spațiu-timp.
Repercusiunile au fost enorme. Breșe peste tot.
Doi ani, deci?
Înseamnă am făcut... Am făcut?
Nu știu despre ce vorbești.
Asta dacă, desigur, te referi la sex. Am făcut de nenumărate ori.
Foarte multe!
Am fost bun de ce?
Te iubesc însă avem doar 14 ore să salvăm Pământul!
- Trebuie să vii cu mine! - Bine.
Da. Mult noroc, oameni buni.
- Da. Noi suntem la The King's Head. - Poftim? Trebuie să veniți și voi.
Am călătorit destul în timp pentru o singură noapte.
Nu e călătorie în timp. E un univers paralel.
- Univers paralel? - Să mergem! Portalul se închide!
- Ce naiba e un portal? - Haide!
De ce nu mergeți voi doi? Cineva trebuie să aibă grije de haine.
În plus, m-ar interesa serviciul tău de la Star Râde.
Aveam de gând să aplic!
Băieți! Ascultați ce spuneți.
Asta e singura noastră șansă să facem eva important.
Da, s-ar putea să o ratăm.
Să fiu cinstit, probabil o să o facem de oaie.
OK, cu siguranță așa va fi. Însă...
Cine e cu mine?
Vă rog?
- Doar dacă ne întoarcem la ultima comandă. - Uite-i pe imaginatorii mei.
OK, să o facem.
Unu... doi...
- Urăsc S.F.-urile. - Științifico-fantastic.
Trei!
- Am plecat? - Cred că da.
Bine. Haide, Tobe. S-a terminat.
La naiba.
Traducerea: The Marius Sekea
Întoarce-te, ciudatule!
Ajutați-mă!
Toby! Așteaptă, Nu te speria. Eu sunt!
Totul devine puțin prea complicat