only for hdbits.org
Poplašio: Beli
Iznova preradio po ugledu na knjigu: B E R E N
H O B I T
Dragi moj Frodo.
Jednom si me pitao jesam li ti rekao sve o mojim pustolovinama.
Iako iskreno mogu da kažem da sam ti ispričao istinu,
možda ti je nisam ispričao celu.
Sada sam star, Frodo.
Nisam isti hobit kakav sam nekad bio.
I mislim da je vreme da saznaš
šta se zapravo dogodilo.
Započelo je jako davno.
U zemlji jako daleko, na istoku,
kakvu nećeš danas pronaći na svetu.
Postojao je grad Dol.
Njegove tržnice nadaleko bijahu poznate po izobilju svega, mirne i napredne.
Taj grad stajaše pred dverima najvećeg kraljevstva u Srednjoj Zemlji.
Erebora.
Uporište Trora, kralja ispod Planine,
najmoćnijeg od svih vladara patuljaka.
Tror vladaše apsolutnom sigurnošću, nikad ne sumnjavši u opstanak svoje kuće.
Jer njegova loza bijaše osigurana životima njegovog sina i unuka.
Ah Frodo, Erebor,
uklesan duboko u samu planinu, lepota tog grada-utvrđenja beše legendarna.
Njegovo bogatstvo ležalo je u zemlji, u draguljima isklesanim iz stene,
i u velikim žilama zlata, koje su tekle poput reka kroz kamen.
Veština patuljaka bila je bez premca.
Pravili su stvari velike lepote,
od dijamanata, smaragda, rubina i safira.
Uvek kopavši dublje, dole u mrak.
I tu su ga pronašli.
Srce planine.
Svetokamen.
Tror ga prozvaše Kraljev Dragulj.
Shvatio ga je kao znak, znak da je njegovo pravo na vladavinu božansko.
Svi su mu odali počast, čak i veliki vilovnjački kralj Tranduil.
Ali godine mira i obilja nisu potrajale.
Lagano, dani su postali mračni.
I ustupiše mesto budnim noćima.
Trorova ljubav prema zlatu prežestoko se rasplamsala.
Bolest je počela da raste u njemu.
Bila je to bolest uma.
A gde bolest buja, zle stvari slede.
Prvo što su čuli bila je buka, poput uragana, kako se spušta sa severa.
Borovi na planini su škripali i pucali na vrućem, suvom vetru.
Baline, oglasi uzbunu!
Pozovi straže, odmah! - Šta je to?
Zmaj.
Zmaj!
Bio je to bljuvač vatre sa severa.
Šmaug je stigao.
Toliko uzaludnih smrti je bilo tog dana.
Jer grad ljudi nije značio ništa Šmaugu.
Njegove oči tražile su drugu nagradu.
Zmajevi žude za zlatom, mračnom i žestokom žudnjom.
Erebor bijaše izgubljen.
Zmaj će čuvati svoj plen dok god živi.
Ne uzmičite!
Pomozite nam!
Tranduil ne htede da rizikuje živote svog roda protiv zmajevog besa.
Tog dana ne bi pomoći od vilovnjaka.
I ni jednog dana od tad.
Ostavši bez domovine, patuljci iz Erebora lutali su divljinom.
Nekad moćan narod, nisko je spao.
Mladi patuljački princ uzimao je poslove gde je god mogao,
nadničivši u ljudskim selima, ali uvek se sećao
planinskih obronaka pod mesečinom, stabala poput baklji kako žarko bukte.
Video je zmajevu vatru na nebu i grad pretvoren u pepeo.
Nikad nije oprostio.
Nikad nije zaboravio.
Tu, moj dragi Frodo, ja nastupam.
Pukom slučajnošću, i voljom čarobnjaka,
sudbina je odlučila da ću da postanem deo te priče.
Počelo je, pa počelo je kako bi se moglo i očekivati.
U jednoj rupi u zemlji živeo je hobit.
Ne u gadnoj, prljavoj, vlažnoj rupi ispunjenoj ostacima crva i zadahom vlage.
To je bila hobitska rupa, a to znači,
dobra hrana, toplo ognjište i sve udobnosti doma.
Hvala.
Šta je ovo? - To je lično. Ne primiči svoje lepljive šape.
Još nije spremno. - Za šta nije spremno?
Za čitanje.
Zaboga, šta li je ovo?
Odgovori na pozivnice za zabavu.
Prokletstvo, to je danas?
Svi su odgovorili da dolaze, osim Gramzi-Baginsa,
koji su zahtevali da ih lično pozoveš. - A jesu li?
Samo preko mene mrtvog. - To bi im verovatno bilo po volji.
Čini se da misle kako imaš tunele prepune blaga.
Jedan maleni kovčežić, ni blizu prepun.
I još smrdi na divove.
Šta li to zaboga radiš?
Mere opreza.
Jednom sam je uhvatio kako odlazi sa srebrninom.
Koga? - Lobeliju Gramzi-Bagins.
Natrpala je sve moje kašike u svoje džepove.
Užasna žena. Svakako je drži na oku nakon što ja...
Kada ja... kada...
Kada ti, šta?
Ništa, ništa.
Znaš, neki su počeli da se raspituju o tebi, striče.
Misle da postaješ čudan. - Čudan?
Nedruštven. - Nedruštven, ja? Gluposti.
Budi dobar i stavi to na vrata.
ZABRANJEN ULAZ osim po pitanju zabave
Misliš li da će doći? - Ko?
Gandalf.
Ne bi on propustio priliku za njegove čarobne drangulije.
Prirediće nam pravu predstavu, videćeš.
Idem ja. - Gde? - Istočna šuma, iznenadiću ga.
Pa kreni onda, ne želiš da zakasniš.
On ne odobrava kašnjenje.
Nije da sam ja ikada kasnio.
Tih dana sam uvek bio tačan.
Bio sam posve ugledan.
A ništa neočekivano...
nikada se nije događalo.
NEOČEKIVANO PUTOVANJE
60 GODINA RANIJE...
Dobro jutro. - Šta hoćeš time da kažeš?
Da li ti to meni želiš dobro jutro,
ili saopštavaš da je jutro dobro, želeo ja to ili ne?
Ili možda želiš da kažeš da se dobro osećaš ovog jutra?
Ili jednostavno govoriš da je ovo jutro u kojem treba biti dobar?
Sve to zajedno, valjda.
Mogu li da vam pomognem? - To tek treba videti.
Tražim nekoga ko bi učestvovao u pustolovini.
Pustolovini?
Sumnjam da bi ikoga zapadno od Brija, imalo zanimale pustolovine.
Gadne, uznemirujuće, neudobne stvari.
Zbog njih zakasniš na večeru.
Dobro jutro. - Nikad ne bih pomislio da ću doživeti
da mi sin Beladone Tuk poželi dobro jutro kao da sam kakav preprodavac dugmadi.
Izvinite? - Promenio si se, i to ne nabolje, Bilbo Baginse.
Izvinite, poznajemo li se? - Znaš moje ime,
iako se ne sećaš da meni pripada. Ja sam Gandalf.
A Gandalf znači...
Ja.
Ne valjda Gandalf, putujući čarobnjak koji je pravio odličan vatromet?
Stari Tuk bi ih priređivao za Ivanjsku noć.
Nisam imao pojma da ste još u poslu.
A u čemu bi drugo trebalo da budem?
No, drago mi je što vidim da se sećaš nekih stvari u vezi sa mnom.
Pa makar to bio samo moj vatromet.
Dakle odlučeno je.
Biće to veoma dobro za tebe.
A za mene veoma zabavno. Obavestiću ostale.
Ne, ne, čekajte.
Mi ovde ne želimo nikakvih pustolovina, najlepše vam hvala. Ni danas, ni...
Predlažem da pokušate iza Brda, ili sa druge strane Vode.
Dobro jutro.
Dvalin, na usluzi.
Bilbo Bagins.
Vama na usluzi. Poznajemo li se?
Ne.
Kuda momče? Je li ovde dole?
Je li šta gde?
Večera. Rekao je da će biti hrane, i to puno.
On je rekao? Ko?
Ovo je jako dobro. Ima li još?
Molim? O, da, da.
Poslužite se.
Samo, nisam očekivao društvo.
To bi bila vrata.
Balin, na usluzi.
Dobro veče. - Da, zaista jeste.
Iako, mislim da bi mogla kiša kasnije.
Jesam li zakasnio? - Zakasnio, na šta?
Veče, brate.
Tako mi brade, niži si i širi od poslednjeg puta kada smo se videli.
Širi, ne niži. Dovoljno pametan za obojicu.
Oprostite! Žao mi je što prekidam, ali stvar je u tome
što nisam siguran da ste u pravoj kući.
Jesi li jeo išta? - Nije da ne volim posetioce.
Volim ih kao i svaki hobit.
Ali volim da ih upoznam pre nego što dođu u posetu.
Šta je ovo? - Ne znam, mislim da je sir, poplesnavio.
Stvar je u tome što ne poznajem nijednog od vas, ni najmanje.
Ne želim da budem grub, ali moram da kažem šta mi je na umu.
Žao mi je.
Izvinjenje prihvaćeno.
Napuni do vrha brate, ne škrtari.
Fili. - I Kili.
Na usluzi.
Vi ste sigurno g. Bogins. - Ne, ne možete da uđete, došli ste u pogrešnu kuću.
Šta? Zar je otkazano? - Nama niko nije rekao.
Ništa nije otkazano. - Sad mi je lakše.
Oprezno s ovima, tek sam ih naoštrio.
Lepo, ovo mesto.
Sam si ga namestio? - Ne, godinama je u porodici.
To mi je majčin sanduk za stolnjake, možete li molim vas to da ne radite?
Fili, Kili, dođite, pomozite nam. - G. Dvalin.
Gurnite ovo u hodnik, inače neće svi stati.
Svi?! Koliko vas još ima?
O ne. Ne, nema nikoga kući!
Odlazite i smetajte nekom drugom!
Već ima i previše patuljaka u mojoj trpezariji.
Ako je ovo nečiji smisao za šalu,
mogu samo da kažem da je jako neslana!
Gandalf.
Oprostite, ne moje vino! Vratite to! Vratite to!
Oprostite! Oprostite, zar to nije malo previše? Imate li nož za sir?
Nož za sir? On ih jede na kolute.
Ne, ne, to je stolica dede Manga! Vratite je nazad! Vratite je, nije za sedenje.
Oprostite g. Gandalfe. Mogu li da vam ponudim šoljicu kamilice?
Ne hvala, Dori, ja ću crno vino.
Fili, Kili.
Oin, Gloin, Dvalin, Balin,
Bifur, Bofur, Bombur, Dori, Nori.
Ori!
Da, u pravu si, Bifure.
Čini se da nam nedostaje jedan patuljak. - Kasni, to je.
Putovao je na sever, na sastanak našeg roda. Doći će.
G. Gandalfe, čašica crnog vina, kako ste tražili.
Ima voćnu aromu. - Uzdravlje.
Bombure! Hvataj!
Ko želi pivo? Eto ga!
Evo još jedno piće!
Oprostite, to je milje, a ne krpa.
Ali puno je rupa. - Tako treba da izgleda, heklano je.
Predivna je to igra, ako imaš petlje za nju.
Prokleti patuljci! - Dragi Bilbo, šta je bilo?
Šta je bilo? Okružen sam patuljcima. Šta rade ovde?
Pravo su veselo društvance, kad se navikneš na njih.
Ne želim da se naviknem na njih.
Usmrdeli su mi kuhinju, blato je po tepisima.
Poharali su špajz, neću ni da govorim šta su radili u kupatilu.
Praktično su uništili cevi. Ne razumem šta rade u mojoj kući!
Izvinjavam se, žao mi je što vas prekidam,
ali šta da uradim sa svojim tanjirom? - Hajde Ori, daj ga meni.
Oprostite! To je majčin servis, star je više od 100 godina!
Možete li to da ne radite? Istupićete ih! - Čujete li to momci?
Kaže da ćemo istupiti noževe.
Istupi noževe, viljuške savi'! Skrši flaše, i čepove zaglavi!
Okrnji čaše i razbij tanjire! Jer to Bilbo Bagins mrzi!
Seci stolnjak, u mast zgazi! Na tepihu u sobi ostavi kosti!
U špajzu mleko na pod proli'! Svaka vrata vinom poli'!
U golem kazan zgrni suđe! Istuckaj sve dobro tučem!
A kad završiš, ostane li išta,
otkotrljaj ih do dvorišta!
Jer to Bilbo Bagins mrzi!
Stigao je.
Gandalfe.
Mislim da si rekao da će ovo mesto biti lako naći.
Izgubio sam se, dvaput.
Ne bih ga uopšte pronašao, da nije tog znaka na vratima.
Znak? Nema znaka na vratima, ofarbao sam ih pre nedelju dana.
Ima znak, ja sam ga stavio.
Bilbo Baginse, dopusti da ti predstavim vođu naše družine.
Torin Hrastoštit. - Dakle, to je taj hobit.
Kažite mi g. Bagins, jeste li se mnogo borili?
Sekira ili mač? Koje je vaše najdraže oružje?
Pa pomalo sam vešt u igri gađanja, ako morate da znate.
Ali ne vidim po čemu je to važno. - Tako sam i mislio.
Više liči na bakalina nego na obijača.
Kakve su novosti sa sastanka u Ered Luinu?
Jesu li svi došli? - Jesu, glasnici svih 7 kraljevstava.
Šta patuljci sa Gvozdenih brda kažu?
Je li Dain uz nas?
Neće doći.
Kažu da je ovaj pohod naš, i samo naš.
Vi idete na pohod?
Bilbo, prijatelju, treba nam malo svetla.
Daleko na istoku, preko klanaca i reka,
iza šuma i pustinja, leži jedan samotan vrh.
Samotna planina.
Tako je, Oin je pročitao znamenje a ono kaže da je vreme.
Gavrani su viđeni kako lete nazad na Planinu, kao što je predskazano.
Kad se ptice vrate na Erebor,
vladavina zveri će se završiti.
Kakve zveri? - To bi bio Šmaug Užasni,
najveća i najgora pošast našeg doba.
Leteći, vatrenog daha. Zubi poput oštrica, kandže poput kuka za meso.
Plemeniti metali su mu izuzetno dragi. - Da, znam šta je zmaj.
Mene nije strah! Ja sam za to! Dobiće gvožđe patuljaka pravo u njušku!
Sedi! - Zadatak bi bio težak i za vojsku.
Ali nas je samo 13, i to ne najboljih.
Niti najpametnijih. - Hej, kome ti to da je tupan!
Možda smo brojčano slabi, ali smo borci, svi mi!
Do poslednjega! - Zaboravljate da imamo čarobnjaka s nama.
Gandalf je u svoje vreme ubio stotine zmajeva!
Ne bih rekao stotine... - Koliko onda? - Molim?
Koliko zmajeva ste ubili?
Hajde, recite nam broj!
Dosta!
Ako smo mi pročitali to znamenje, mislite da drugi neće?
Glasine su počele da se šire.
Zmaj Šmaug nije viđen 60 godina.
Oči gledaju na istok, prema Planini, procenjuju.
Pitaju se, odvaguju rizike.
Možda golemo bogatstvo našeg naroda sada leži nebranjeno.
Hoćemo li samo sedeti dok drugi uzimaju ono što je s pravom naše,
ili ćemo iskoristiti ovu priliku da povratimo Erebor?
Zaboravljate, ulazna vrata su zapečaćena.
Nema drugog puta u Planinu. - To, dragi Baline, nije sasvim istinito.
Kako si došao do toga? - Dao mi ga je tvoj otac.
Train. Na čuvanje.
Sada je tvoj.
Ako postoji ključ, mora biti i vrata.
Ove rune govore o skrivenom prolazu do donjih dvorana.
Postoji drugi ulaz.
Ako ga i uspemo naći, patuljačka vrata su nevidljiva dok su zatvorena.
Odgovor leži skriven negde na ovoj mapi,
a ja nisam dovoljno vešt da ga pronađem, ali...
Postoje drugi u Srednjoj Zemlji koji mogu.
Zadatak koji imam na umu zahteva jako puno tajnovitosti
i ništa manje hrabrosti.
Ali ako si pažljiv i pametan, verujem da se to može uraditi.
Zato nam je potreban obijač. - I to dobar, rekao bih stručnjak.
A jesi li?
Jesam li šta? - Rekao je da je stručnjak!
Ja? Ne, ne, nisam obijač.
Nikad u životu nisam ništa ukrao.
Bojim se da se moram složiti s g. Baginsom. Nije baš materijal za obijača.
Tako je, divljina nije mesto za nežnu čeljad,
koja ne zna ni da se bori, ni da se brine za sebe.
Dosta! Ako ja kažem da je Bilbo Bagins obijač, onda je on obijač!
Hobiti su neverovatno lagani na nogama.
U stvari, mogu da prođu nevidljivo pokraj većine, ako tako odluče.
A pošto je zmaj naviknut na miris patuljaka,
miris hobita mu je sasvim nepoznat, što nam daje izrazitu prednost.
Zamolio si me da pronađem 14. člana ove družine, a ja sam odabrao g. Baginsa.
U njemu ima mnogo više nego bi se po izgledu reklo.
I može da ponudi više nego što iko od vas zna!
Uključujući i on sam.
Moraš da mi veruješ u vezi ovoga.
U redu, učinićemo to po tvome.
Dajte mu ugovor. - Oine, idemo!
Uobičajeno, sažetak o troškovima, potrebnom vremenu,
naknadi, dogovoru za pogreb i tako dalje.
Dogovor za pogreb?
Ne mogu da jamčim njegovu sigurnost. - Razumem.
Niti ću biti odgovoran za njegovu sudbinu.
Pristajem.
Isplata po isporuci, do i ne prelazeći 1/14 celokupne dobiti, ako je bude.
Čini se pošteno.
Prisutni se neće teretiti zbog povreda koje bi mogle da nastanu, a uključuju,
posekotine?
Sakaćenja?
Spaljivanje?! - O da, skine ti meso s kostiju dok trepneš.
Jesi li dobro momče? - Da.
Zamalo sam se onesvestio. - Zamisli peć, s krilima.
Treba mi vazduh. - Bljesak svetla, probadajuća bol i puf.
Od tebe je ostala samo hrpa pepela.
Ne.
Od velike si pomoći Bofure.
Biću dobro, samo me pustite da sedim mirno na tren.
Već predugo sediš mirno.
Reci mi, kad su ti miljei i majčino posuđe postali tako važni?
Sećam se mladog hobita koji je trčkarao u potrazi za vilovnjacima po šumi.
Ostajao do kasno, vraćao se kući nakon mraka, vukući za sobom blato, grančice i svice.
Mladi hobit koji je najviše želio da sazna šta se krije izvan granica Okruga.
Svet nije u tvojim knjigama i mapama.
Tamo je napolju.
Ne mogu iz vedra neba da odem.
Ja sam Bagins, iz Torbinog Kraja.
Takođe si i od Tuka.
Jesi li znao da je tvoj pra-pra-pra-pra ujak Grcman Tuk,
bio toliko velik, da je mogao da jaše pravog konja?
E pa, mogao je! U Bici za zelena polja jurišao je na redove bauka.
Zamahnuo je toljagom tako jako, da je odrubio glavu kralju bauka s ramena.
Letela je 100 metara kroz vazduh, a potom se otkotrljala u zečiju rupu.
I tako je bitka dobijena. A i igra golf izumljena.
Verujem da ste to izmislili.
Sve dobre priče zaslužuju ukrašavanje.
Imaćeš poneku vlastitu priču da ispričaš kad se vratiš.
Možete li da mi obećate da ću da se vratim?
Ne mogu, a i ako se vratiš,
nećeš biti isti.
To sam i mislio.
Žao mi je Gandalfe, ne mogu ovo da potpišem.
Imate pogrešnog hobita.
Čini se da smo izgubili obijača.
Verovatno je tako i bolje. Izgledi su protiv nas.
Na kraju, šta smo mi?
Trgovci, rudari, kotlokrpe, izrađivači igračaka.
Nismo baš materijal za legende. - Ima i poneki ratnik među nama.
Stari ratnik.
Uzeo bih svakog od ovih patuljaka radije nego vojsku iz Gvozdenih brda.
Jer kad sam ih pozvao, oni su se odazvali.
Odanost, čast, hrabro srce.
Više od toga ne mogu da tražim.
Ne moraš ovo da radiš. Imaš izbor.
Časno si se poneo prema našem narodu.
Izgradio si novi život za nas u Plavim planinama.
Život mira i obilja.
Život koji vredi više od svog zlata u Ereboru.
Od mog dede, preko mog oca, ovo je došlo do mene.
Sanjali su dan kad će patuljci Erebora povratiti svoju domovinu.
Nema izbora, Baline.
Za mene nema.
Onda smo s tobom, momče.
Zajedno ćemo do kraja.
Daleko preko maglenih gora hladnih
Do tamnica dubokih i špilja starih
Moramo na put u svitanje zato
Da pronađemo naše davno zaboravljeno zlato
Borovi urlikahu u visini
Vetrovi su ječali u tmini
Žarila se vatra, žurila plamenjem svojim
Drveće poput baklji sjajnih buknulo je
Ima li koga?
POTPISAO: Torin, sin Trainov; SVEDOK: Balin, sin Fundinov; OBIJAČ:
G. Bilbo, gde ste se zaputili?! - Ne mogu da stanem, već kasnim!
Na šta kasnite?! - Idem u pustolovinu!
Čekajte!
Potpisao sam.
Čini se da je sve u redu.
Dobrodošli majstore Bagins, u družinu Torina Hrastoštita.
Dajte mu konjića. - Ne, ne, nema potrebe.
Siguran sam da mogu da držim korak pešice. Nahodao sam se ja.
Jednom čak i do Žablje kaljuže.
Hajde Dori, plati!
O čemu je tu reč?
Kladili su se hoćeš li da se pojaviš.
Većina ih se kladila da nećeš.
Šta ste vi mislili?
Dragi moj momče, nisam sumnjao ni trena.
Konjska dlaka, imam alergiju.
Čekajte, stanite, stanite! Moramo da se vratimo.
Zaboga šta je? - Zaboravio sam maramicu.
Evo.
Upotrebi ovo.
Pokret.
Moraćeš se snaći bez džepnih maramica i mnogih drugih stvari, Bilbo Baginse,
pre nego što dođemo do kraja puta.
Rođen si na zelenim brežuljcima i rečicama Okruga.
Ali dom je sada za tobom.
Svet je ispred.
Dobra devojčica, ti si dobra devojčica.
Ovo je naša mala tajna, Mirtl. Nikom ne smeš da kažeš.
Šta je to bilo? - Orci.
Orci?!
Koljači, ima ih na desetine.
Nizine su ih prepune. - Napadaju u sitne sate, dok svi spavaju.
Brzo i tiho, bez jauka, samo mnogo krvi.
Vama je to smešno?
Mislite da je noćna pljačka orka šala?
Nismo mislili ništa loše. - Ne, niste mislili.
Ne znate ništa o svetu.
Ne uzimaj mu za zlo momče.
Torin ima više razloga od većine, da mrzi orke.
Nakon što je zmaj oteo Samotnu planinu,
kralj Tror je pokušao da povrati drevno kraljevstvo patuljaka, Moriju.
Ali naš neprijatelj je stigao tamo prvi.
Moriju su zauzele legije orka
predvođeni najogavnijim od svoje vrste.
Azogom Skrnaviteljem.
Divovski ork iz Gundabada
se zakleo da će izbrisati Durinovu lozu.
Započeo je tako što je obezglavio kralja.
Train, Torinov otac, je izludeo od tuge.
Nestao je, utamničen ili ubijen, nismo saznali.
Ostali smo bez vođe.
Poraz i smrt bili su nad nama.
Tada sam video njega.
Mladi patuljački princ, stoji protiv bledog orka.
Stajao je sam, protiv užasnog dušmanina.
Oklop mu je popustio. Vitlao je samo hrastovom granom, kao štitom.
Azog Skrnavitelj, tog dana je shvatio
da se Durinova loza neće tako lako prekinuti.
Naše snage su zbile redove
i oterale orke.
Naš neprijatelj bio je poražen.
Ali nije bilo gozbe, niti pesme te noći.
Jer za našim nebrojenim mrtvima tuga je bila pregolema.
Mi retki smo preživeli.
Tada sam pomislio...
Eno jednog koga bih mogao da pratim.
Eno jednog koga bih mogao da zovem kraljem.
A bledi ork?
Šta je bilo s njim?
Zavukao se u rupu iz koje je došao.
To đubre je davno umrlo od zadobijenih rana.
Obavestite našeg gospodara...
Pronašli smo patuljački ološ!
G. Gandalfe, zar ne možete nešto da uradite u vezi s ovim potopom?
Pada kiša, majstore patuljče, i nastaviće da pada dok se ne ispada.
Ako želiš da menjaš vreme sveta, pronađi drugog čarobnjaka.
Ima li ih? - Čega? - Drugih čarobnjaka?
Ima nas petorica. Najveći iz našeg reda je Saruman Beli.
Zatim su tu dva plava čarobnjaka.
Čija sam imena zaboravio.
A ko je peti? - To bi bio Radagast Smeđi.
Je li on veliki čarobnjak ili je više poput vas?
Mislim da je jako velik čarobnjak, na svoj način.
On je nežna duša kojoj je draže društvo životinja nego drugih.
Budno pazi na nepregledne šume na istoku.
I dobro je što to radi, jer zlo uvek traži uporište na ovom svetu.
Nije dobro, nimalo nije dobro.
O ne, Sebastijane.
Ajme meni.
Pomerite se, dajte mu vazduha!
Ne razumem zašto ne deluje. To nije vradžbina...
Vradžbina.
Ali jeste.
Mračna i moćna magija.
Odakle su na ovoj dobroj zemlji ta opaka stvorenja došla?
Stara tvrđava? Pokaži mi.
Prenoćićemo ovde. Fili, Kili, pobrinite se za konjiće.
Svakako ostanite s njima.
Farmer i njegova porodica su živeli ovde.
Oine, Gloine, potpalite vatru.
Mislim da bi mudrije bilo da nastavimo dalje.
Krenućemo ka Skrivenoj dolini.
Već sam ti rekao, neću joj se ni približiti.
Zašto ne? Vilovnjaci mogu da nam pomognu. Dobili bismo hranu, prenoćište, savet.
Ne treba nam njihov savet, imamo mapu... - Koju ne znamo da čitamo.
Gospodar Elrond bi mogao da nam pomogne. - Da nam pomogne?
Zmaj opustoši Erebor, kakve pomoći bi od vilovnjaka?
Orci poharaše Moriju, oskrnaviše naše svete dvorane.
Vilovnjaci su posmatrali i nisu ništa uradili.
Tražiš od mene da tražim pomoć od naroda koji je izdao mog dedu?
Izdao mog oca? - Ti nisi oni.
Nisam ti dao tu mapu i ključ da bi se držao prošlosti.
Nisi ni imao pravo da ih držiš.
Je li sve u redu? Gandalfe, gde ćete?
Da potražim društvo jedine osobe ovde koja ima imalo zdravog razuma.
A ko je to? - Ja, g. Bagins!
Dosta mi je patuljaka za jedan dan.
Hajde Bombure, gladni smo.
Hoće li se vratiti?
Dugo ga nema. - Koga? - Gandalfa.
On je čarobnjak, radi šta mu se prohte. Evo, učini nam uslugu, odnesi ovo momcima.
Prestani, dovoljno si pojeo.
Bombure, nije ti ovo najgore varivo koje si ikad skuvao!
Šta je bilo? - Trebali bismo da pazimo na konjiće.
Samo, naišli smo na mali problem.
Imali smo ih 16. - Sada ih je 14.
Dejzi i Bungo nedostaju.
To nije dobro. To nimalo nije dobro.
Zar ne bismo trebali da javimo Torinu? - Ne, nemojmo da ga brinemo.
Pošto si naš službeni obijač, mislili smo da bi ti hteo da baciš oko.
Nešto veliko je počupalo ovo drveće. - To smo i mi mislili.
Nešto jako veliko, moguće i jako opasno.
Tamo je svetlo. Dođite.
Dole.
Šta je to? - Divovi.
Ima Mirtl i Mindi!
Mislim da će ih pojesti. Treba nešto da uradimo.
Tako je, trebaš. Planinski divovi su spori i glupi, a ti si tako mali, neće te videti.
Savršeno je sigurno, bićemo odmah za tobom.
Ako upadneš u nevolju, hukni dvaput kao obična i jednom kao šumska sova.
Dvaput kao obična i jednom kao... Jeste sigurni da je ovo dobra zamisao?
Ovčetina juče, ovčetina danas.
I svega mi, izgleda da ćemo ovčetinu jesti i sutra.
Ne kukaj, nisu ti ovo ovce, ovo su sveži konji!
Ne volim konjetinu, nikad nisam. Nema sala na njima.
Bolji su od starog farmera, sama kost i koža.
Još imam komadiće među zubima.
Ma to ti je lepo, još i pluta.
Možda poboljša ukus. - Ima toga još!
Da ti nije palo na pamet!
Sedi!
Nadam se da ćeš očistit' ove konje, ne volim smrdljive delove.
Rek'o sam da sedneš!
Skapavam, hoćemo li da jedemo konjetinu večeras ili ne?
Začepi. Ješćeš šta ti dam!
Kako to da je on kuvar? Sve ima isti ukus, sve ima ukus piletine.
Osim piletine. - Koja ima ukus ribe!
Samo kažem, malo zahvalnosti bi bilo lepo.
"Hvala ti, Bert. Dobar gulaš, Bert." Kol'ko je to teško kazati?
Treba još mrvu veveričjih brabonjaka.
'Ej, to je moj grog!
Oprosti!
To je predivno uravnoteženo.
Srkni malo toga.
Dobro, a?
Zato sam ja kuvar.
Stomak mi krči, moram nešto da pregrizem! Meso! Treba mi mesa!
Svega mi! Berte, vidi šta mi je ispalo iz njonje!
Ima ruke, noge i sve! - Šta je to?
Ne znam, ali ne sviđa mi se kako se migolji!
Šta si ti onda? Prerasla veverica?
Ja sam obijač, hobit!
Obihobit?! - Možemo li da ga skuvamo?
Možemo da probamo!
Ne bi bio više od zalogaja, kad je sama kost i koža!
Možda ima još obihobita ovuda. Taman dovoljno za pitu!
Drž' ga! - Prebrz je!
Moj si!
Ima li vas još da se krijete gde ne bi smeli? - Ne.
Laže! - Ne lažem!
Stavi mu žar pod tabane, neka cvili!
Spusti ga! - Šta reče?
Rekoh, spusti ga.
Bilbo! - Stani!
Bacite oružje, ili ćemo mu otkinuti ruke!
Nemoj da se zamarate kuvanjem. Sednimo na njih, zgnječimo ih u žele.
Trebali bismo ih posoliti, pa na roštilj s mrvicom žalfije.
To zvuči jako fino.
Pusti začine, nemamo celu noć!
Skoro će zora, pokrenimo se!
Ne bi' da se pretvorim u kamen.
Čekajte! Pravite užasnu grešku!
Ne možeš da ih urazumiš, oni su glupi! - Glupi? A šta smo onda mi?
Mislim da ste pogrešili sa začinima. - Šta u vezi začina?
Jeste li ih pomirisali? Trebaće vam nešto jače od žalfije za ovu rulju.
Izdajico! - Šta ti znaš o kuvanju patuljaka?
Zaveži, neka flobiobihobit govori.
Tajna kuvanja patuljaka je u... - Da? Hajde.
Reci nam tajnu. - Tajna je...
Najpre ih odrati!
Tome, daj mi nož za filetiranje.
Koja hrpa gluposti!
Pojeo sam ih puno s kožom. Ja kažem da ih smažemo, sa svime.
U pravu je, ništa bolje od sirovog patuljka.
Fin i hrskav.
Ne toga, zaražen je!
Šta? - Ima crve u crevima.
Štaviše, svi ih imaju. Puni su parazita, užasno.
Ja ne bih rizikovao, stvarno.
Je li rekao parazita? - Nemamo parazite!
Ti ih imaš!
Ja imam parazite velike ko ruka! - Ja imam ogromne!
Puni smo ih! - Da, jesmo!
A šta bi ti onda? Da ih sve pustimo? - Pa...
Misliš da ne znam šta smeraš?
Ovaj mali tvor smatra da smo budale! - Tvor?! - Budale?
Zora vas sve odnela!
Ko je to? - Nemam pojma. - Možemo li da pojedemo i njega?
Sklanjaj tu nogu s mojih leđa!
A gde si ti bio, ako smem pitati?
Da pogledam napred. - A šta te vratilo?
Gledanje unatrag.
Gadna rabota. Ipak, svi ste u jednom komadu. - Ne zahvaljujući tvom obijaču.
Imao je pameti da odugovlači.
Niko od vas se toga nije setio.
Sigurno su se spustili s Etenskih visoravni.
Otkad planinski divovi zalaze ovoliko na jug?
Nisu celo doba. Ne otkad je mračnija moć vladala ovom zemljom.
Nisu mogli da se kreću danju.
Mora da ima pećina u blizini.
Kakav je to smrad? - To je brlog divova.
Pazite šta dodirujete.
Bila bi šteta ostaviti ga da samo leži tu.
Bilo ko bi ga mogao uzeti. - Slažem se. Nori, donesi lopatu.
Ovi mačevi nisu delo divovskih ruku.
Niti su ih napravili ljudski kovači.
Ovo su iskovali u Gondolinu visokorodni vilovnjaci iz Prvog doba.
Ne možeš da poželiš bolju oštricu.
Ostavljamo dugoročni depozit.
Idemo iz ovog kužnog mesta. Hajde, idemo.
Bofure, Gloine, Nori!
Bilbo.
Evo, otprilike je po tvojoj meri.
Ne mogu ovo da prihvatim. - Oštrica je vilovnjačka,
što znači da će zasvetleti plavo kad su orci ili bauci u blizini.
Nikad se u životu nisam služio mačem. - I nadam se da nikada ni nećeš.
Ali zapamti ovo,
prava hrabrost nije znati kako da oduzmeš život,
već kada da ga poštediš.
Nešto dolazi! - Gandalfe?
Ostanite na okupu! Samo mirno!
Naoružajte se!
Lopovi! Vatra! Ubistvo!
Radagaste.
Radagast Smeđi.
Šta zaboga ti radiš ovde? - Tražio sam tebe Gandalfe.
Nešto nije u redu, nešto užasno nije u redu.
Da?
Daj mi samo trenutak.
Imao sam misao a sad sam je izgubio. Bila je tu, na vrhu jezika.
To uopšte nije misao.
To je insekt grančica.
Zelenšuma je bolesna, Gandalfe.
Tama je pala na nju. Ništa više ne raste.
Barem ništa dobro.
Vazduh je pun truleži. Ali najgore su mreže.
Mreže?! Kako to misliš?
Pauci, Gandalfe, divovski.
Nekakav nakot Ungolijantin, ili ja ne bio čarobnjak.
Sledio sam njihov trag. Došli su iz Dol Guldura.
Dol Guldura? Ali stara tvrđava je napuštena.
Ne Gandalfe, nije.
Mračna moć tamo prebiva...
Kakvu nikad nisam osetio.
To je senka drevnog užasa...
koji može da prizove duhove mrtvih.
Video sam ga Gandalfe.
Iz tame...
Volšebnik je stigao.
Brzo, brzo, brzo!
Čekajte me!
Oprosti. - Probaj malo Starog Tobija.
Smiriće ti živce.
I izdahni.
A sada, Volšebnik, jesi li siguran?
To nije iz sveta živih.
Je li to bio vuk? Ima li vukova?
Vukovi? Ne, to nije vuk.
Varga!
Varge izviđači! Što znači da čopor orka nije daleko!
Čopor orka? - Kome si rekao za svoj pohod, osim svome rodu?
Nikome. - Kome si rekao?! - Nikome, kunem se!
Šta se za ime Durina događa? - Love nas.
Moramo da pobegnemo odavde. - Ne možemo, nema konjića!
Razbežali su se! - Ja ću da ih odvučem!
To su varge iz Gundabada, stići će te!
Ovo su zečevi iz Rozgobela. Samo neka pokušaju.
Uhvatite me!
Idemo!
Ostanite na okupu, idemo.
Ne, Ori! Nazad!
Idemo, brzo!
Gde nas vodiš?
Patuljački ološ je tamo!
Za njima!
Trk! Bežite!
Eno ih!
Ovuda! Brzo!
Dolaze!
Kili, gađaj ih!
Opkoljeni smo!
Gde je Gandalf? - Napustio nas je!
Držite pozicije!
Ovuda, budale! - Idemo, trk!
Brzo svi!
10...
Kili! Beži!
Vilovnjaci.
Ne vidim gde put vodi! Idemo li njime ili ne?
Idemo naravno!
Mislim da bi to bilo mudro.
Dolina Imladris.
Na zajedničkom jeziku poznata je pod drugim imenom.
Rivendal.
Ovde leži Poslednja domaćinska kuća, istočno od mora.
Ovo je bio tvoj plan celo vreme.
Da potražimo sklonište kod naših neprijatelja.
Ovde nemaš neprijatelja, Torine Hrastoštite.
Jedine loše namere u ovoj dolini su one koje doneseš sa sobom.
Misliš da će vilovnjaci dati blagoslov našem pohodu?
Pokušaće da nas spreče. - Naravno da hoće.
Ali mi imamo pitanja koja moraju biti odgovorena.
Ako želimo da uspemo, ovo ćemo morati da izvedemo taktično,
s poštovanjem i popriličnom količinom šarma.
Zato ćeš razgovor prepustiti meni.
Mitrandire!
Lindire.
Čuli smo da si došao u Dolinu.
Moram da pričam s gospodarom Elrondom. - Gospodar Elrond nije ovde.
Nije ovde? Gde je?
Zbijte redove!
Gandalfe! - Gospodaru Elronde!
Prijatelju. Gde si bio?
Lovili smo grupu orka koji su došli s juga.
Ubili smo ih mnogo blizu Skrivenog Prolaza.
Neobično da orci zalaze tako blizu naših granica.
Nešto ili neko ih je privukao. - To smo možda bili mi.
Dobrodošao Torine, sine Trainov.
Ne verujem da smo se upoznali.
Imaš dedino držanje.
Poznavao sam Trora dok je vladao ispod Planine.
Zaista? On tebe nije spominjao.
Šta to govori? Da li nas to vređa?
Ne, majstore Gloine, nudi vam hranu.
Pa, u tom slučaju, vodi nas.
Probaj, samo zalogaj. - Ne volim zelenu hranu.
Gde je meso?
Imaju li krompirića?
Ljubazno od tebe što si nas pozvao.
Nisam prikladno obučen za večeru. - Nikada nisi.
Ovo je Orkrist, Cepač bauka,
slavna oštrica koju su iskovali visokorodni vilovnjaci sa Zapada.
Moj rod.
Neka te dobro služi. Ovo je Glamdring.
Malj za neprijatelja, mač kralja Gondolina.
Ne bih se trudio, momče.
Mačevima se daju imena zbog velikih dela učinjenih njima u ratovima.
Želiš da kažeš da moj mač nije video boja? - U stvari nisam siguran ni da je to mač.
Pre je otvarač pisama.
Kako ste došli do njih? - Pronašli smo ih u brlogu divova,
na velikom istočnom putu. Malo pre nego su nas zaskočili orci.
A šta ste radili na velikom istočnom putu?
Naš posao se ne tiče vilovnjaka.
Zaboga, Torine, pokaži mu mapu. - Na meni je da štitim nasleđe mog naroda,
kao i njegove tajne. - Spasi me tvrdoglavosti patuljaka i vašeg ponosa.
To će ti doći glave. Stojiš u prisustvu jednog od
retkih u Srednjoj Zemlji koji znaju da pročitaju tu mapu!
Pokaži je gospodaru Elrondu!
Torine, nemoj.
Erebor?
Zbog čega vas zanima ova mapa?
Samo smo radoznali.
Kao što znaš, ovakvi artefakti ponekad sadrže skrivene zapise.
Još uvek znaš da čitaš drevni jezik patuljaka, zar ne?
Kirt Ithil.
Mesečeve rune, naravno.
Lako ih je prevideti. - U ovom slučaju to je istina.
Mesečeve rune mogu da se pročitaju samo pod svetlom Meseca
koji je istog oblika, u istoj meni i istog dana kao kad su napisane.
Možeš li da ih pročitaš?
Ove rune su napisane na Ivanjsku noć, pod svetlom mladog meseca
pre gotovo 200 godina.
Čini se da vam je bilo suđeno da dođete u Rivendal.
Sudbina je uz tebe, Torine Hrastoštite. Isti mesec noćas sja nad nama.
"Stoj kraj sivog kamena kad drozd zakuca,
i poslednji zrak zalazećeg sunca na Durindan
osvetliće ključaonicu."
Durinov dan? - Početak Nove godine patuljaka.
Kada se poslednji mesec jeseni i prvo sunce zime zajedno pojave na nebu.
To su loše vesti. Leto prolazi, Durinov dan će uskoro.
Još imamo vremena. - Za šta? - Da pronađemo ulaz.
Moramo stajati na tačno određenom mestu, u tačno određeno vreme.
Tada i samo tada će vrata moći da se otvore.
Znači to je vaša namera, da uđete u Planinu?
Pa šta? - Neki bi rekli da to nije mudro.
Kako to misliš?
Nisi jedini čuvar koji bdije nad Srednjom Zemljom.
Patuljci, gospodaru...
Utekli su.
Upali smo u zasedu prokletih vilovnjaka.
Ne želim opravdanja.
Želim glavu kralja patuljaka!
Bilo ih je više nego nas, nismo mogli ništa da uradimo.
Jedva sam se spasio.
Bilo bi mnogo bolje...
da si skončao tamo.
Patuljački ološ neće moći dugo da se skriva.
Razglasite svima da su im glave ucenjene!
Bombure!
Sa ili bez naše pomoći, ovi patuljci će krenuti na Planinu.
Odlučni su da povrate svoju domovinu.
Sumnjam da Torin Hrastoštit smatra da mora da odgovara ikome.
A što se toga tiče, ne moram ni ja. - Ne moraš meni da odgovaraš.
Gospa Galadrijela. - Mitrandire.
Jako dugo se ne videsmo.
Vreme me je promenilo...
ali nije gospu od Lorijena.
Nisam znao da je gospodar Elrond poslao po vas.
Nije, ja sam.
Sarumane. - U poslednje vreme si vredan, prijatelju.
Kaži mi Gandalfe, zar si mislio da ti planovi i tvoje spletke
mogu proći neprimećeno? - Neprimećeno?
Ne. Ja samo radim što mislim da je ispravno.
Zmaj ti je dugo na umu. - To je istina, gospo.
Šmaug nikome nije odan.
Ali ako bi se priklonio neprijatelju, zmaj bi bio užasna pretnja.
Kakvom neprijatelju?
Gandalfe, neprijatelj je poražen. Sauron je proteran.
Nikad više ne može da povrati punu snagu.
Gandalfe, 400 godina živimo u miru,
teško izvojevanom, budnom miru. - Živimo li? Jesmo li u miru?
Divovi su se spustili s planina. Napadaju sela, uništavaju farme.
Orci su nas napali na putu. - Teško da je to uvod u rat.
Uvek se ti moraš petljati. Tražiš nevolje gde ih nema.
Dopustite mu da govori.
Nešto je na delu, jače od Šmaugovog zla.
Nešto daleko moćnije.
Možemo ostati slepi na to, ali ono nas neće zanemariti, u to budite sigurni.
Bolest leži nad Zelenšumom.
Ljudi koji tamo žive sada je nazivaju Mrka šuma, i kažu...
Dakle? Nemoj sada stati, kaži nam šta ljudi iz šume kažu.
Govore o Volšebniku koji živi u Dol Gulduru,
čarobnjaku koji može da prizove mrtve. - To je apsurdno.
Takva moć ne postoji na ovom svetu. Taj Volšebnik je običan smrtnik.
Mađioničar koji petlja s crnom magijom.
Tako sam i ja mislio, ali Radagast je video... - Radagast?
Ne spominji mi Radagasta Smeđeg. On je budala.
Čudan je, priznajem to. Živi samotnim životom.
Nije zbog toga. Već zbog preteranog konzumiranja pečuraka.
Pomutile su mu mozak i požutile zube. Upozoravam te...
Nosiš nešto.
Radagast ti je to dao.
Pronašao je to u Dol Gulduru? - Da.
Pokaži mi.
Šta je to? - Relikvija, iz Mordora.
Morgulska oštrica. - Načinjena za vešca-kralja od Angmara.
I zakopana s njim.
Kad je Angmar pao, ljudi sa severa odneli su njegovo telo,
i sve što je posedovao i zapečatili pod visokim dvorima Rudaura.
Duboko u stenu su ga zakopali.
U grobnicu tako mračnu da nikad ne dođe na svetlost.
Ovo nije moguće.
Moćna čarolija leži nad tim grobnicama, ne mogu da se otvore.
Kakav dokaz imamo da je ovo oružje došlo iz Angmarovog groba?
Nemam ga. - Jer ne postoji.
Preispitajmo ono šta znamo.
Jedan čopor orka se usudio da pređe Bruinen.
Bodež iz minulog doba je pronađen.
Ljudski čarobnjak, koji sebe naziva Volšebnik,
uselio se u porušenoj tvrđavi.
Nije to bogznašta.
Ali, pitanje ove družine patuljaka me duboko muči.
Nisam uveren Gandalfe. Ne mogu odobriti takav pohod.
Kad bih se ja pitao, poštedeo bi ih razočaranja.
Neću glumiti da razumem tvoje razloge za potpirivanje njihove nade...
Odlaze.
Da.
Znao si.
Gospodaru Elronde.
Patuljci, otišli su.
Budite na oprezu! Prelazimo granicu divljine.
Baline, poznate su ti ove staze, vodi nas.
Majstore Bagins, savetujem da držiš korak.
Ići ćeš za njima. - Hoću.
S pravom pomažeš Torinu Hrastoštitu.
Ali bojim se da je ova potraga pokrenula sile koje još ne razumemo.
Zagonetka morgulske oštrice mora se odgonetnuti.
Nešto se kreće u senkama, nevidljivo, skriveno od nas,
i neće da se pokaže. Još ne.
A svakim danom jača. Moraš biti oprezan.
Mitrandire.
Zašto polušan?
Ne znam.
Saruman veruje da samo velika moć može da zadrži zlo.
Ali ja nisam došao do takvog zaključka.
Shvatio sam da male stvari, svakodnevna dela običnog naroda
drže tamu podalje.
Jednostavna dela dobrote i ljubavi.
Zašto Bilbo Bagins?
Možda zato što me je strah.
To mi daje hrabrost.
Ne boj se, Mitrandire.
Nisi sam.
Ako ti ikada zatreba moja pomoć...
pozovi me i doći ću.
Držite se!
Moramo da pronađemo sklonište!
Pazite!
Ovo nije gromovita oluja! Ovo je gromovita bitka!
Pogledajte!
Svega mi, legende su istinite!
Divovi! Kameni divovi!
U zaklon svi! - Držite se!
Uhvati me za ruku!
Držite se!
Ne!
Ne! Kili!
Dobro smo!
Gde je Bilbo? - Gde je naš hobit?
Tamo!
Držite ga!
Mislio sam da smo izgubili obijača.
On je izgubljen od kad je otišao od kuće.
Nije uopšte smeo da pođe. Nije mu mesto među nama.
Dvaline!
Izgleda dovoljno sigurno. - Pretražite pozadi.
Pećine u planinama su retko nenastanjene.
Ovde nema ničega.
Dobro, zapalimo vatru. - Bez vatre, ne ovde.
Naspavajte se, krećemo s prvim svetlom.
Trebali bismo čekati u planinama dok nam se Gandalf ne pridruži.
Takav je bio plan. - Planovi se menjaju.
Bofure, preuzmi prvu stražu.
Miris je svež!
Krenuli su preko planine.
Gde si se ti zaputio?
U Rivendal.
Ne možeš sada da se vratiš, deo si družine, jedan si od nas.
Ali nisam, zar ne?
Torin je rekao da nisam ni smeo da pođem, i u pravu je.
Ja nisam Tuk, ja sam Bagins, ne znam gde mi je pamet bila.
Nisam smeo da pređem prag. - Čezneš za kućom, razumem to.
Ne razumeš. Vi ste patuljci.
Vi ste navikli na ovakav život. Živeti na putu,
nikad se ne skrasiti, nigde ne pripadati.
Žao mi je, nisam...
Ne, u pravu si.
Mi nigde ne pripadamo.
Želim ti svu sreću sveta.
Zaista.
Šta je to?
Budite se!
Pazite!
Sklanjaj šape s mene!
Ko je toliko odvažan da dođe naoružan u moje kraljevstvo?
Špijuni? Lopovi? Ubice? - Patuljci, vaša zločestosti.
Patuljci?
Našli smo ih na prednjim vratima. - Nemojte samo stajati tu!
Pretražite ih!
Svaki pregib, svaku šupljinu!
Šta vi radite u ovim krajevima?
Govorite!
U redu, ako neće da pričaju onda će da jauču!
Donesite seckalicu! Donesite kostolomca!
Započnite s najmlađim! - Čekaj!
Vidi, vidi, vidi.
Ko nam je to.
Torin, Trainov sin, Trorov sin.
Kralj ispod Planine.
Ali zaboravih! Ti nemaš Planinu!
I nisi kralj. Što znači da si niko i ništa.
Postoji neko ko bi platio lepu cenu za tvoju glavu.
Samo glavu, bez ostalog.
Možda znaš o kome govorim.
Tvoj stari neprijatelj.
Bledi ork, koji jaše belog vargu.
Azog Skrnavitelj je uništen.
Ubijen je u bici odavno.
Dakle, misliš da su njegovi dani skrnavljenja prošli?
Javi bledom orku, kaži mu da sam pronašao ono što traži.
Da!
Da.
Da!
Gadni bauksi.
Bolje od starih kostiju, prekrasni, bolje od ničega.
Samo kostovi i kožica, prekrasni, nema dovoljno mesa!
Zaveži! Oderi mu kožu!
Hladna tvrda zemlja nam ruke grize i stopala glođe!
Stenje i kamenje su k'o kosti stare, gole bez mesa!
Hladno k'o smrt, ne može disati, dobro za jesti!
Blagoslovi nas i pljusni, prekrasni, to je mesnati zalogaj.
Nazad, odmakni se.
Upozoravam te, ne približavaj se.
Ima vilovnjačku oštricu, ali vilovnjačko nije.
Nije vilovnjačko, šta je to, prekrasni?
Šta je to? - Zovem se Bilbo Bagins.
Baginsko?
Šta je Baginsko, prekrasni?
Ja sam hobit, iz Okruga.
Volimo baukse, slepe mišove i ribove, ali nismo probali hobitse.
Je li meko? Je li sočno?
Nazad! Odmakni se!
Upotrebiću ovo, ako moram. Ne želim nevolje, razumeš?
Samo mi pokaži izlaz odavde, i odlazim.
Je li ono izgubljeno? - Da, i želim da se pronađem, što je pre moguće.
Mi znamo, mi znamo siguran put za hobitse.
Siguran put kroz mrak... Zaveži!
Ništa nisam rekao. - Nisam se tebi obratio.
Pa, jesmo, prekrasni, jesmo.
Ne znam kakve su ti to igre... - Igre?!
Mi volimo igre, zar ne, prekrasni? Voli li igre? Voli li? Voli li?
Voli li se igrati?
Možda.
Šta ima korenje koje ne vidi niko,
od drveća više, uvis, uvis ide, a ne raste nikad?
Planina. - Da, da.
Idemo još jednu. Hajde, hajde, pitaj nas.
Ne, dosta zagonetki.
Sredi ga, sredi ga sad!
Ne! Ne, ne. Želim da se igram.
Stvarno, želim da se igram. Vidim...
da si jako dobar u ovome.
Zašto se ne bismo igrali zagonetki? Samo nas dvojica.
Samo mi. - Da, da.
A ako ja pobedim, pokazaćeš mi izlaz, važi?
Da. A ako izgubi, šta onda?
Ako izgubi, prekrasni, mi ga pojedemo.
Ako Bagins izgubi, mi ga pojedemo celog.
Pošteno.
Bagins prvi.
Trideset belih konja na brdu crvene boje.
Prvo zagrizu, zatim topoću, zatim mirno stoje.
Zubi? Zubi!
Tako je, prekrasni! Ali mi...
Mi ih imamo samo devet.
Mi smo na redu.
Bez glasa cvili, bez krila leprša,
bez zuba grize, bez usta gunđa.
Samo trenutak.
Mi znamo! Mi znamo! Zaveži!
Vetar. To je vetar, naravno.
Jako pametno hobitsko. Jako pametno.
Kutija bez šarki, ključa ili vrata,
a unutra skriven sadržaj od zlata.
Kutija... ključ... - Dakle?
Gadna.
Odustaješ? - Daj nam priliku, prekrasni, daj nam priliku.
Jajovi! Jajovi! Mokri mali jajovi!
Baka nas je učila kako da ih srčemo!
Mi imamo jednu za tebe.
Ova stvar sve proždreće:
ptice, zveri, stabla, cveće.
Željezo glođe, čelik grize,
tvrdi kamen u prah melje.
Odgovori nam. - Trenutak molim, ja sam tebe dugo čekao.
Ovu ne znam. - Je li ukusno?
Je li sočno?
Je li hrskavo? - Pusti me da razmislim!
Pusti me da razmislim!
Zapelo je.
Baginsko je zapelo.
Vreme je isteklo.
Vreme. Odgovor je, vreme.
U stvari i nije bilo toliko teško.
Poslednje pitanje.
Poslednja prilika.
Pitaj nas.
Pitaj nas! - Da, da, u redu.
Šta to imam u džepu?
To nije pošteno.
Nije pošteno! Nije po pravilima!
Pitaj nas nešto drugo.
Ne, ne, rekao si da ti postavim pitanje, e pa, to je moje pitanje.
Šta imam u džepu?
Tri pokušaja, prekrasni, moraš nam dati tri.
Tri pokušaja? Pa dobro, pogađaj.
Rukove? - Pogrešno, pogađaj opet.
Riblje kosti, zubi bauksa, mokre školjke, krila slepih mišova...
Nož! Zaveži!
Opet pogrešno, poslednji pokušaj. - Kanap, ili ništa.
Dva pokušaja odjednom. Oba pogrešna.
Hajde, pobedio sam, obećao si da ćeš mi pokazati izlaz.
Zar smo tako rekli, prekrasni? Zar smo tako rekli?
Šta ono ima u svojim džepsima?
Šta te briga. Ti si izgubio. - Izgubio?
Izgubio?
Gde je?
Gde je?!
Gde je?! Ne!
Izgubljeno! Prokuni nas i pljusni,
naš prekrasni je izgubljen!
Šta si izgubio? - Ne sme nas pitati! Ne tiče ga se!
Šta ono ima u svojim
gadnim malim džepsima?
Ukrao ga?
On ga je ukrao!
Kosti će se mrviti, vratovi lomiti
Bićete tučeni i mlaćeni
Ležaćete tu nikad pronađeni
Dole u dubini grada bauka
Znam taj mač! To je Cepač bauka!
Grizač! Oštrica koja je prerezala hiljade vratova!
Sasecite ih! Ubijte ih!
Sve ih ubijte! Odsecite mu glavu!
Uzmite oružje. Borite se.
Borite se!
On vitla Maljem za neprijatelja! Udaračem! Blještavim kao dan!
Za mnom! Brzo!
Naše je.
Naše je!
Lopov!
Bagins!
Prerežite uže!
Skačite!
Mislili ste da možete meni da pobegnete?
Šta ćeš sada, čarobnjače?
To će biti dosta.
Pa to je moglo i gore da prođe.
Mora da se šališ!
Gandalfe!
Previše ih je! Ne možemo da se borimo s njima!
Samo će nas jedno spasiti! Dnevno svetlo! Na noge!
Ne, čekaj!
Moj prekrasni! Čekaj!
Bagins! Lopov!
Prokleto bilo! Mrzimo ga zauvek!
Pet, šest, sedam, osam. Bifur, Bofur, to je deset.
Fili, Kili, to je dvanaest. I Bombur, znači trinaest.
Gde je Bilbo?
Gde je naš hobit?
Prokleti polušan! Sad je izgubljen! - Mislio sam da je s Dorijem!
Ne krivi mene! - Gde si ga poslednji put video?
Mislim da sam ga video kako beži kad su nas uhvatili.
Šta se tačno dogodilo? Kaži mi! - Ja ću da ti kažem šta se dogodilo.
Majstor Bagins je vidio svoju priliku i ugrabio je.
Razmišlja samo o mekom krevetu i toplom ognjištu od kad je zakoračio preko praga.
Nećemo više videti našeg hobita. Odavno je on otišao.
Ne, nije.
Bilbo Baginse, nikad mi ovoliko nije bilo drago što nekoga vidim.
Bilbo, gotovo smo odustali od tebe. - Kako si prošao pored bauka?
Stvarno kako?
Zar je to važno? Vratio se.
Važno je, želim da znam.
Zašto si se vratio?
Znam da sumnjaš u mene, znam da si uvek sumnjao.
I u pravu si, često razmišljam o Torbinom Kraju.
Nedostaju mi moje knjige.
I naslonjača, moj vrt.
Tamo ja pripadam, to je dom.
Zato sam se vratio, jer...
Vi nemate svoj dom.
Oduzet vam je.
Ali pomoći ću vam da ga povratite, ako mogu.
Pregazite ih! Rastrgnite ih!
Iz tave... - U vatru. Bežite.
Bežite!
Gore, na drveće, svi! Idemo, penjite se! Bilbo, penji se!
Dolaze!
Azog.
Osećate li?
Miris straha?
Sećam se da je tvoj otac tako mirisao...
Torine, sine Trainov.
Ne može biti.
Onaj je moj.
Ubijte ostale!
Napijte im se krvi!
Fili!
G. Gandalfe!
Donesi mi njegovu glavu.
Ubijte ga.
Torine!
Torine?
Polušan? - Dobro je.
Bilbo je ovde, sasvim siguran.
Pomozi mu da ustane, Dvaline.
Ti!
Šta si to uradio? Skoro si poginuo!
Zar nisam rekao da ćeš nam biti teret?
Da nećeš preživeti u divljini?
Da ti nema mesta među nama?
Nikad nisam tako pogrešio u životu.
Žao mi je što sam sumnjao u tebe. - Ne, i ja bih sumnjao da sam na tvom mestu.
Nisam junak, niti ratnik.
Čak ni obijač.
Je li to ono što mislim da jeste?
Erebor.
Samotna planina, poslednje od velikih kraljevstava patuljaka u Srednjoj Zemlji.
Naš dom.
Gavran! Ptice se vraćaju na Planinu.
To, dragi moj Gloine, je drozd.
Ali uzećemo to kao znak, dobar predznak.
U pravu si.
Stvarno verujem da je najgore za nama.
Poplašio: Beli
Iznova preradio po ugledu na knjigu: B E R E N
only for hdbits.org