God kväll. Jag är er gästföreläsare, dr Sheldon Cooper.
Jag förväntade mig applåder.
Men förbluffad tystnad är väl lika rimligt.
Jag gick med på att tala för er då jag fick höra att ni är de smartaste-
- av universitetets doktorander.
Det är ju som att säga att ni är den viktigaste elektronen i en väteatom.
Ni förstår, det finns bara en elektron i en väteatom.
"Smartaste"? Inte riktigt, va... Vi börjar med handuppräckning.
Vilka här känner till konceptet topologiska isolatorer?
Inbilla er ingenting.
En tweet till från föreläsningen: "Dr Cooper har tagit ett trist ämne-
- och gjort det helt olidligt."
- "Dessutom ser han ut som en insekt." - Lyssna på den här.
"Förklarar Einsteins teori varför tiden går fort när man har roligt"-
- "men att den faller död ur skyn när man lyssnar på dr Cooper?"
Någon har tagit bilder och lagt upp dem på sitt Flickrkonto.
Hur får man en hel föreläsningssal att ge en fingret samtidigt?
Sheldon behöver tydligen bara vända ryggen till.
- Ligger ert trådlösa nätverk nere? - Sheldon har bytt lösenord.
Nu är det "Penny är en snyltare".
- Utan mellanslag. - Tack. Vad gör ni?
- Läser om Sheldons föreläsning. - Hur gick det för honom?
Tänk dig Hindenburg möter Tjernobyl, Harrisburgolyckan och "Tron 2".
- Så illa, alltså? - Läs den här kvinnans tweet.
"Att lyssna på dr Cooper har gjort att jag vill börja skära mig igen."
God afton, Leonard. Howard, Raj.
Snyltaren.
- Hur gick föreläsningen? - I ett ord: Triumf.
- Jaså? Triumf? - Ni skulle ha sett ungdomarna.
Kunskapstörstande, insupande min visdom. Jag förändrade liv i dag.
- Snälla, låt mig berätta! - Jag vet inte, jag lovade Howard.
Vi borde alla dela ögonblicket. - Raj?
Åh, tweets om min föreläsning!
Det där var lite orättvist. Det där är bara elakt.
Dessutom har insekter sex ben. Jag känner inte till förkortningen "DMN".
Med tanke på sammanhanget tror vi att det betyder "döda mig nu".
Alla har förstås rätt till en åsikt.
Jag tror att jag går och knyter mig.
Jag vill ändå inte undervisa de där bajshuvudena!
Som Darth Vader sa innan han började bygga Dödsstjärnan.
- Är Sheldon fortfarande sur? - Ja. Han ville inte ge föreläsningen.
- Men han tog det hårt. - Jag vet hur det känns.
Det är som att råka gå in på en gaybar utan att någon stöter på en.
Det hände en kompis till mig.
- Har ni det bra? - Ja, fast Raj måste träffa en tjej.
- Det går väl lätt, han är så gullig. - Tack, men kaniner är gulliga.
Jag vill vara något med sex appeal, som en labradoodle.
- Labradoodle? - Vi börjar nog få kläm på problemet.
Lyssna inte på dem, du har massor av sex appeal. Du är en pudding.
Tack, Bernadette!
Och labradoodlar är allergivänliga, en sexig egenskap för pälsallergiker!
Vad tycker du?
- Charmigt, men det gör mig inte glad. - Inte ens när jag gör så här?
Nej.
Tja, det var sista pilen i mitt spexkoger.
Undervisning är det första jag misslyckats med-
- sen en pull-up i mars 1989.
Om förödmjukelsen verkligen besvärar dig finns det saker vi kan göra.
Vi kan isolera minnesdelen av din hjärna och förstöra den med en laser.
Nej, en liten miss med handen, så hamnar jag med ingenjörerna-
- och får bygga grunkor med Wolowitz.
Du kan förbättra din förmåga att kommunicera med andra.
Är inte det deras problem? Det är jag som har intressanta saker att säga.
Undervisning är som att uppträda. I klassrumsparadigmet-
- är det läraren som bär ansvaret för kommunikation och underhållning.
Du tycks leda mig mot en uppenbarelse långsamt. Kan du hoppa fram till den?
Du kanske ska ta skådespelarlektioner.
Intressant. Det kan hjälpa om jag kan låtsas att jag bryr mig om eleverna-
- och om de lär sig något eller inte.
Penny! Penny! Penny!
- Vad är det? - Du är "skådespelerska", inte sant?
Jag är inte "skådespelerska", jag är skådespelerska.
Okej, du är skådespelerska. Jag vill att du lär mig.
- Vill du ha en dramalektion? - Kanske två, jag vill bemästra det.
- Var kommer det här ifrån? - Det kan förbättra min undervisning.
Som jag, om man tror på vissa tweets och bloggar, "suger totalt på".
Jag såg det, det var kul. Jag skrev ut en del och satte upp på kylen.
- När kan vi börja? - Du ber alltså mig om hjälp...
...eftersom jag kan något som den briljante dr Sheldon Cooper inte kan.
- Det är väl ett sätt att se på det. - Det är enda sättet att se på det.
- Tänker du hjälpa mig eller inte? - Tror det, jag bara njuter av detta.
- Slutar du håna min skådiskarriär då? - Ursäkta.
Jag trodde att karriären nådde sitt slut när man börjar undervisa.
- Glöm det! - Du får 40 dollar.
Lördag klockan nio, ta med kontanter.
Raj, jag har fantastiska nyheter. Jag har fått en docentur i Israel.
- Det är ju helt otroligt! - Ja, men jag blir borta i två år.
- Jag kommer att sakna dig. - Du, då? - Jag måste stanna här.
Det är därför vi vill prata med dig. Du förstår, Bernadette har behov.
- Vad då för behov? - Sexuella behov.
De flesta normala, några rätt sjuka.
Du måste tillfredsställa henne medan jag är borta.
Vad säger du?
Jag säger okidoki!
- Vad tänker du så intensivt på? - Bara att jag definitivt inte är gay.
- Penny! Penny! Penny! - Vad är det?
- Ingenting. Jag agerade. - Du agerade?
Ja. Jag har läst Stanislavskijs "En skådespelares arbete med sig själv"-
- Stella Adlers "Agerandets teknik"-
- och Henry Winklers "Eyyy, jag är skådis".
- Kul för dig, kom in. - Hur ska vi börja?
Jag tänkte att vi kan börja med lite rörelseövningar, värma upp lite.
Slappna av och rör dig i rummet.
Gör det som känns naturligt.
- Sheldon? - Du sa "naturligt".
Det här känns naturligt. Absolut mer naturligt än det du gör.
- Vi måste känna in våra kroppar. - Min kropp och jag har en relation...
...som fungerar som bäst när vi håller oss på avstånd från varandra.
- Vi säger att vi är uppvärmda, då. - Det är du som är "läraren".
Det kan vara bra att vara mer spontan, så vi kan improvisera lite.
Varför inte? Du verkar ju improvisera hela din undervisningsplan.
Det här handlar om att lyssna och svara.
Jag skapar en karaktär och en situation och du hoppar in.
Tagning!
Man ropar inte "tagning" nu.
Du lärde mig något! Vem hade kunnat tro det?
Okej... Nej, ordern har inte kommit och jag behöver verkligen skorna.
Ja, damskor i storlek 37-43. Jag måste sluta, jag har en kund.
- Hej, kan jag stå till tjänst? - En frusen yoghurt, tack.
Yoghurt? Okej, som tur är säljer vi både skor och yoghurt här.
Gör ni?
Ja, titta på skylten och kom ihåg att improvisation handlar om att säga ja.
Okej.
Ja!
Jag ser en skylt. Det står "Camarillos mentalsjukhus".
Va?
Det är enda förklaringen till att du tror att du säljer skor och yoghurt.
Vi försöker med en ny improvisation.
Nu är vi två alkisar som bor under en motorväg.
- Och vi ska använda rekvisita? - Det kan du ge dig på!
Jag hade drömmar. Jag skulle bli berömd och visa alla där hemma.
Se på mig nu. Vill du ha?
Har du någon frusen yoghurt?
Jag har fortfarande inte vant mig vid Sy-Fy Channels nya stavning.
Det blir "syffy".
Hallå.
Herregud! Är han okej?
Okej, tack.
Howard blev påkörd av en lastbil, läget är kritiskt!
Åh, nej!
Har ni hört? Är det inte hemskt? Jag fick inte träffa honom!
- Min Howie! - Det ordnar sig. Det ordnar sig.
Det ordnar sig. Det ordnar sig.
Det är Howard! - Howard, hej!
- Raj? Är det du? - Ja, det är jag, kompis. Hur mår du?
- Jag kommer inte att klara mig. - Säg inte så, du kommer att bli bra!
Raj, lyssna på mig. Min sista önskan är att du tar hand om Bernadette.
Självklart!
När du säger "ta hand om" menar du...
- Sexuellt. - Jag måste höra det från honom.
Sexuellt.
Uppfattat. Sköt om dig.
Jag måste väl älska med dig utan skuldkänslor resten av livet.
Det var så jag uppfattade det.
Det kan ju förstås uttalas "sy-fee". S-y-F-y, "sy-fee".
Jaha. Kul.
- Har du gått igenom scenen du fick? - Ja, den föll mig inte i smaken.
"Katt på hett plåttak" är klassisk.
Det är McRib-burgaren också, den faller mig inte heller i smaken.
- Vilken scen vill du hellre göra? - Jag är glad att du frågade.
Jag skrev om en "Star Trek"- fanfictionnovell jag skrev-
- när jag var tio, till en enaktare.
Är den bättre än Tennessee Williams?
Det får framtida generationer avgöra.
"Dit ingen Sheldon tidigare färdats."
Det är berättelsen om en pojke som transporteras från östra Texas-
- till 2200-talet, där hans geni inte bara uppskattas, utan även hyllas.
DMN...
I den här avgörande scenen diskuterar Sheldons mor, spelad av dig-
- med ett sändebud från Federationen, mr Spock, rollen jag ska ge liv till.
Okej, men du måste ut ur din bekvämlighetszon.
Varför då? Det heter "bekvämlighetszon" av en anledning.
Poängen är att du ska släppa loss, så du får spela din mor-
- och så ger jag liv till mr Spock.
- Ursäkta, ska du vara Spock? - Det är bara logiskt.
Nåväl... Jag förklarar bakgrunden.
Östra Texas, en varm sommarkväll. En kvinna, Mary, står på en veranda.
På avstånd hör vi ett ensamt tåg vissla...
Det entoniga surrandet av cikador...
En prärievarg ylar mot månen och skrämmer förnuftiga pojkar överallt.
- Ute i skogen hoar en uggla... - Okej, du har förklarat!
Läs din mors replik, bara.
Shelly! Hur många gånger har jag sagt till dig-
- att inte lämna dina vetenskapsgrejer på verandan?
Jag kommer aldrig att förstå honom.
Men jag är ju en religiös galning och mitt sinne är stängt för så mycket.
- Transportering genomförd. - Kors i himmelen!
En varelse dök upp ur tomma luften!
George! Lägg ner Pepsiburken med bourbon och hämta bössan!
Var hälsad, Mary Cooper. Jag är Spock.
Ledsen, jag köper det inte.
Fortsätt, bara!
Kära nån, din ankomst skrämmer mig!
Vi har övervakat din son Sheldon från 2200-talet.
Han är redo att ansluta sig till oss.
Hans genialitet kan skapa fred i en utbredd och orolig galax.
Jag förstår. - Shelly, en man är här för att ta dig med till framtiden.
Packa ner rena underkläder!
Ta den sista repliken igen, och försök att hulka lite den här gången.
- Du förlorar din son. - Han kommer till en bättre plats...
...där han inte får stryk lika ofta.
Försök på mitt sätt, bara. Låtsas att du är ledsen.
Hans genialitet kan skapa fred i en utbredd och orolig galax.
- Det är din stickreplik. - Förlåt, men jag älskar den repliken.
Till och med som du säger den.
Lägg lite känsla bakom det! Bla, bla, utbredd och orolig galax.
Shelly, en man är här för att ta dig med till framtiden.
- Packa ner rena underkläder! - Bra, bra!
Mamma, varför gråter du? - För att jag kommer att sakna dig.
Fast du skrämmer livet ur mig.
- Okej, nu improviserar vi visst. - Det är inte mitt fel!
Jag är bara oerhört smart och alla här omkring är dummare än tåget!
Börja inte lipa nu! In i rymdskeppet, mamma är sen till indianbingon!
Mrs Cooper, det är Penny. Jag tror att jag knäckt er son. Ett ögonblick.
- Prata med din mor. - Mamma, jag älskar dig!
Låt inte Spock ta med mig till framtiden!
Du undviker mig och Howard och jag går inte förrän du sagt vad det är.
Som en vild elefant trumpetar jag min kärlek till dig
Som en dold blomma skickar jag min söta doft till dig
Mitt hjärta slår för dig som sol mot en lagun
Min öken välkomnar dig som en regnig monsun
- Du är min sol - Hela min värld
Hela min värld
Du är min sol, hela min värld
Dansnumret åsido, så är jag absolut inte gay!
[Swedish]