Všechny legendy se rodí z pravdy.
Z Amazonie pochází legenda o Slzách Luny.
Jediný květ z jistého stromu prý dokázal vyléčit nemoci a zlomit Kletby.
Během staletí
se legendární léčivé Slzy vydalo hledat mnoho expedic.
Nikdo však nebyl slavnější než španělský dobyvatel don Lope de Aguirre,
který byl rozhodnut získat moc Slzí za každou cenu.
Ale džungle Slzy chránila.
Dějepravci vám řeknou, že jeho výprava skončila fiaskem.
Ale legenda prozrazuje víc.
A sice že byl nalezen Strážci Stromu a přiveden zpět k životu.
Že se dožadoval, aby mu dali posvátný hrot šípu,
klíč k nalezení Slzí Luny.
Když ho odmítli, zaútočil.
Džungle se však bránila.
A Aguirreho s jeho dobyvateli pozřela.
Prokletí jim znemožňovalo ztratit řeku z dohledu.
A tedy odejít či zemřít.
Alespoň tak to praví legenda.
„Víme, že zmizeli někde tady, v oblasti Lágrimas de Cristal."
„A právě zde najdeme rodiště této legendy."
Londýn, Anglie, 1916 Dva roky po začátku Velké války
„Strom disponující bezpříkladnou léčivou mocí."
„Vážení kolegové,“
„tvrdím, že slavná legenda"
„o Slzách Luny není mýtus,“
-„ale vědecký fakt." -...ale vědecký fakt.
„Jenž by mohl být revolucí v lékařství"
„a eliminovat choroby, jež sužují naše města"
„a kosí naše vojáky v zákopech účinněji než německé kulky."
„Proto vás zdvořile žádám o možnost nahlédnout do vašeho depozitáře"
„a prostudovat prastarý hrot šípu"
„objeveného v pozůstatcích expedice dr. Alberta Fallse."
„Hrot šípu je chybějící částí,“
„jež konečně ukáže, kde se nalézá krátká dramatická pauza,"
„strom se Slzami Luny."
Na vaši zdvořilou žádost, pane Houghtone,
i nadále zdvořile odpovídáme
-„ne.“ -Tak, tak.
Náš depozitář je určen uznávaným učencům...
KDYBY TO VYPADALO BLEDĚ, PŘEČTI TOTO (POMALU)
-...ne snaživým amatérům. -Tak, tak.
Buď jak bud“, když mám konečně vaši pozornost,
mohl bych alespoň pokračovat v rozkladu,
jak důležité by Slzy Luny mohly být pro lékařství?
-Dobrý den. -Dobrý.
-Šaka Zulu. -Ano.
Jedinou prostou inovací se mu
podařilo podrobit si nepřátele...
Jakož i taktikou kruhové formace.
Jste někde, kde nemáte být.
-Ano. Pravda. Myslím... -Ochoz pro sekretářky je tudy.
Mockrát děkuji.
Lék na všechny neduhy,
ať už jsou to úbytě,
záškrt, horečka dengue,
žlutá zimnice, senná rýma, běžná rýma...
Nebo jakákoli jiná rýma.
Od pusťte.
Ano?
-Sem smí pouze členové Společnosti. -Vskutku?
-Ano. -To se velmi omlouvám.
Upřímně vůbec nechápu, jak jste...
Pane Houghtone, slyšení se vám dostalo pouze z úcty k vašemu zesnulému otci.
Váš příspěvek se však pozoruhodně podobá vědecké práci,
kterou jsem měl tu čest odmítnout, neb ji zaslala jistá dáma,
dr. Lily Houghtonová.
Nejste příbuzní, že?
Z mojí vůle nikoli.
Dovolte, abychom vám ukázali východ.
FALLSOVA EXPEDICE
A jsme tu.
Je to hned v první bedně.
A znovu děkuji za váš velkorysý příspěvek,
navíc ve zlatých prutech.
Oč by byl život jednodušší, kdyby platili zlatem všichni.
Nechci to všechno, jen jednu věc.
Zdá se, že tu byl někdo přede mnou.
Vyloučeno. Určitě máme vše.
Patrně to někam zapadlo. Tady.
Určitě to bylo zde.
Zastavte ji!
Zdravím. Jen jsem chtěla upozornit, že tato kopí používaly kmeny Nguni,
a nikoli kmeny Zulu.
Chyťte ji!
Stůjte!
Skončila jste, dámo! Slezte!
' Ne!
KRÁLOVSKÁ SPOLEČNOST PRO ANTROPOLOGII A ROZLIČNÉ DALŠÍ PODNIKY
Hezký den, pane!
Myslíte, že jste první, kdo mě vykázal?
Já už byl vykázán z těch nejlepších klubů Evropy!
Proboha!
Fräulein, dejte mi tu skříňku a já vám pomohu.
-Stát! -Kloužou vám prsty!
Jízdné, prosím.
Nemohl bych jet na dluh?
Na frontu, hoši?
Bravo!
Myslím, že hovořím za celou Společnost,
když si vám dovolím nabídnout naši upřímnou omluvu, princi Joachime.
Právě jste jim sdělil, kdo jsem.
A jsem princ „Joachim".
Joachim.
-Správně. -Princi Joachime,
rádi vám vrátíme to zlato...
Zlato si nechte, ale řekněte mi,
kdo je ta žena?
Já ne...
Vlastně vím, kdo to byl.
Násilné vniknutí, nestydatá loupež,
a to nejhorší, jízda veřejnou dopravou.
Mám si o tebe dělat starost?
Co to říkáš, MacGregore?
Ten květ může vyléčit všechno. Zachránit nesčetně životů, změnit svět.
Nesníš o dalším dobrodružství?
Kdybych toužil po zaostalém místě,
kde bych nerozuměl slova,
jel bych za našimi příbuznými do Skotska.
Stále mne děsí ten výlet s otcem do Bhútánu.
Přišels jen o dva prsty na noze.
-Bylo mi sedm. -Tak zůstaň tady.
Můžeš. Zůstaň tady.
Zvládnu to. Sama. V Amazonii.
Ale kdo se o tebe postará?
To vážně nevím.
Hlavu vzhůru.
Parníkem do Brazílie, vlakem do Porto Velho
a pak si najmeme někoho s lodí.
PARNÍK MAURETÁNIE
Gratuluji vám k vynikajícímu výběru lodi.
Ze všech expedic do džungle, jež lze v Amazonii podniknout,
je tahle bezpochyby
nejlacinější.
Ale i nejdobrodružnější.
Stále ještě plujeme?
To se ví.
-Vracíte peníze? -Nikdy.
Měli jsme jet jinou lodí. Já to říkal.
Kapitáne!
Kapitáne?
Kapitáne! Tohle byste měl asi vidět!
Pozor! S dovolením!
-Kde jsme to byli? -Na prahu smrti.
Kapitáne!
Pane?
Někdy je s těmi knoflíky potíž.
Kapitáne!
Tak fajn.
Pohlédnete-li na levobok, uvidíte hravé ťukající tukany.
Tukaní ťukání je jako tukání.
A dobře si zatukat
se dá jen ve dvou.
Jsou tam dva, samička a samec.
Takže říkám, že spolu tukaj.
Jinak než ve dvou to nejde.
Páni.
Ty balvany jsou z pískovce.
Leckdo si však myslí, že je to vodní kámen.
Je to jeden z mých lepších kameňáků.
Před tímhle jsem dělal ve fabrice na džusy. Ale ten tlak...
Ta koncentrace...
To jednoho pořádně vyšťaví.
Ten se povedl. Tím budu asi začínat.
Říká se, že hroznýš královský
na posezení spořádá 225 kilo potravy.
Něco takovýho bych já...
nestrávil.
Mami, mohl by ten pán přestat?
Nemohl. A už mi neskákej do řeči.
Jinak mu tě hodím.
Je to malé dítě.
Ty maj nejradši.
Zavři pusu.
Hej! Hej!
Nedotýkat! O džungli byste měli vědět,
že vše, co v ní žije, vás chce zabít.
A může.
Květ durmanovce. Kulčiba. Kurare. Banánový pavouk.
Nájezdníci, utrápení horečkou při hledání pramene mládí.
Dobrodruzi, ubodaní rejnoky při hledání měst ze zlata.
Dobyvatelé, prokletí za zabití nevinných domorodců.
A pak ti, kteří skončili ve chřtánu hrocha zabijáka.
Ale hroši nežijí...
Pozor!
Toto je zlatý hřeb naší expedice. Má perla džungle.
Dámy a pánové, připravte se obdivovat osmý div světa.
Už se to blíží...
Vodopád zezadu!
Vypadá stejně jako zepředu.
Je úplně jiný. Je to osmý div světa. Zezadu.
Fotoaparáty a fotíme! Ať vám to neuteče.
Cvak, cvak.
Jen cvakejte.
Snad to nejsou Puka Mičunové. Nejobávanější lovci na polokouli.
Loví lidi!
Ale no tak.
Zrychlete, prosím.
Rychlejší jízda by mi mohla poškodit motor a já nemám na nový.
Účtuju si za lidi, co na loď vstoupí,
ne za ty, co přivezu zpět. Držte se!
EXPEDICE: DŽUNGLE
PORTO VELHO, BRAZÍLIE
Postarejte se o zavazadla.
Já říkal, neber si kalhoty.
Zbytečně přitahuješ pozornost.
To je mi zcela jedno.
Dobrý den.
Vážení, všichni jste byli mimořádní, a teď všichni mimo řádně odchod.
Což znamená opusťte loď.
-Madam, co váš balík? -Nashle.
Klid. Je za vámi.
A dejte něco Zaqueuovi. Je fajn.
Vypadá na 10, ale je mu 47.
Úchvatné. To jste vyrobil sám?
Překrásné.
To je nechutné. Nezlobte se, ale neměl byste...
Nezahajujme hádkou s handlířem opic.
Nechci se hádat. Chci, aby je pustil.
Bože! To jsou ty lodě. Hleď!
Ano. Myslím, že si zasloužíme oběd v hotelu,
koupel a pak koktejl.
Kvůli tomu jsme nepřejeli půl zeměkoule.
Musíme najít pana Nila a najmout si loď. Pojď!
NILOVA DOBRODRUŽSTVÍ NA ŘECE
Frank mi dluží prachy.
Buongiorno, Frankie.
Neříkej mi tak.
Víš, Frankie, co je dnes za den?
Frank mi dluží prachy.
Dneska je třetí úterý v měsíci. Mý prachy, Franku. Mý contante.
-Kde jsou? -Myslíš tyhle prachy? Tady.
Beru si jen tohle, abych se konečně trochu najedl. Zbytek je ? per te.
Urážíš mě, Franku. Tohle zdaleka není všechno.
Tohle je jen ňáký uprděný nic.
Ani zlomek toho, co mi dlužíš.
Půjčil sis ode mě na novej motor.
A teď to musíš splatit. Plus úrok.
Beru si tvůj motor do zástavy.
Do týdne mi dáš pět tisíc realů, a zas bude tvůj.
Když ty prachy neseženeš, zabavím ti celou loď.
Na co ti bude? Máš lepší lodě. Máš všechny lodě.
Všechny ještě ne, Franku. Ale jednou mít budu.
Hádám, že tak do týdne.
Co je tohle za doupě?
Tady se mi líbí!
Promiňte, neznáte pana Nila?
Nóbl klientela.
Jsme doma, Rosito.
Co kdybych šel hledat pana Nila jinam?
Možná dlí v hotelovém baru.
Nezdrž se tam, jinak odjedu bez tebe.
Ta možnost se mi začíná zamlouvat.
Promiňte.
Kancelář pana Nila?
Nahoře? Díky.
Jak se vede?
NILO NEMOLATO: PODNIKATEL
Pan Nilo? Haló?
Frank mi dluží prachy.
Jste tam. Chci s vámi probrat jistou obchodní věc.
Teď se mi to nehodí.
Ale přijďte ráno, to můžeme hovořit o sto šest.
Ne, raději hned teď.
Jsem doktorka Lily Houghtonová.
S bratrem potřebujeme proti proudu řeky
a vy jste prý nejlepší volba.
-To těžko. -To není možné, vždyť máte
skvělou reputaci.
Mám nápad. Odejděte.
Pane Nilo, na všech těch lodích venku je vaše jméno.
Tak se prosím chovejte trochu rozumně.
To vy mi chcete vyrazit dveře.
Mám hromadu peněz.
-Jste neodbytná. -Říká se to o mně.
Chystáme se vyrazit proti proudu řeky směrem k peruánským Andám.
Ta oblast není na konvenčních mapách vyznačena,
ale bývala známá jako
Lágrimas de Cristal.
Vy máte rajtky.
Kalhoty. Ano, mám. Jako vy.
Takhle teď chodí ženské v Anglii?
Tady nejsme v Anglii.
A ač jsou pro vás mé rajtky šokantní, ráda bych...
Frank mi dluží prachy.
-Sklenku? -Kdo je Frank?
-Nemám tušení. -Něco lehčího.
-Tak stříček? -Dám si to, co vy.
Znáte tu oblast, pane Nilo?
Je-li to na Amazonce, tak znám.
Na světě je spousta krásných míst.
Poslední, kam chcete jet je Lágrimas de Cristal.
Já tam chci. A pojedu.
To těžko, dámo v rajtkách.
Tam se nikdo nezvládne dostat.
A i kdyby, neudělá to. Nic pro dovolenkáře.
Ale já tu nejsem na dovolené.
Kde jste vzala tu mapu?
Je pozoruhodná, že? Tak pečlivě propracovaná.
Nakreslil ji Aguirreho kartograf.
Bývala mého otce, který mi vyprávěl
o Slzách Luny, když jsem byla malá holčička.
Tak proto tam chcete jet? Kvůli tátovo báchorkám?
Vezmete nás tam?
Nebo tu jen plýtvám časem?
Můžu vás tam vzít, ale cestou číhá horečka dengue,
anakondy, plus
tam žijí praví Puka Mičunové.
Žerou lidi a jejich oči nosí jak korále.
Co zkusit něco bezpečnějšího?
Co kdybychom vy, já a vaše rajtky
prozkoumali město? To by bylo fajn.
Ukážu vám vodopády. Vypadáte, že je máte ráda.
A najdu vám i to stádo slonů, co sem zabloudilo z Indie.
Vyrazíme na slony.
-Ztratil jsem k tomu klíč. -Vskutku?
Ano.
Takhle to neotevřete.
Jen si ublížíte. Je to ostrý.
Pane Nilo, své mládí jsem strávila s dětmi kapsářů v Dillí.
Hotovo.
A o mou bezpečnost se nestrachujte.
Chcete jednat o ceně?
Nebo si mám ulovit kapitána jinde?
Dvě piva, dva steaky.
A zaplatí to kdo?
Pan Nilo tvrdil, že on.
Přesně tak.
5 000 realů je podle mě adekvátní.
10 000 a vezmu vás tam sám. Jsem svůj nelepší kapitán.
A taky nejskromnější. Platí. 10000.
10000, když to přežijete.
Když umřete, tak 15000.
Proč mám platit za smrt?
Mrtvé vás budu muset nést. To je o dost těžší.
Dvacet, mrtvé či živé.
Dobrá, ale chci plnou částku hned po otočce před Lágrimas de Cristal.
Proč bychom to měli otáčet?
Protože o to budete škemrat, jakmile zahlídnete peřeje.
Už se těším, až vás zklamu.
Hle, koho jsem našel v hotelovém baru.
Pana Nila.
Je to tvrdý vyjednavač, ale u mě narazil.
Snížil jsem cenu na 50000.
Kdo je tohle?
Pan Nilo ne.
Ne, pan Nilo ne.
Potom soudím, že jste...
Chutná ti, Franku?
Že by „Frank, co dluží prachy“?
Ovšem. Nyní to dává všechno smysl.
Hádám, že podvod je to jen, když se necháte napálit.
Děkuji, pane Franku. Snad se již nepotkáme.
Pane Nilo, těší mě.
-Vy jste na mě hvízdnul? -12 000.
-10 000. -A nechybí ti náhodou motor?
Signorina, ten vás nedopraví ani na latrínu.
I když jeho loď jako kadibudka vypadá.
Rychlejší loď než La Qullu nenajdete.
Navíc s luxusními koupelemi v ceně.
Proč bych vám měla věřit?
Protože jen já vás tam dostanu.
Proboha!
Opatrně. Vycítí váš strach.
Já se nebojím.
Cítí můj. Už je v kalhotách.
Kšá.
Zachovejte všichni klid!
-Zas jsem upustil trochu strachu. -Mlč!
Au.
Dokázal to!
Díky, díky.
Frank Wolff. Vyjížďky do džungle.
Nejlepší ceny ve městě, loď jaguárů prostá. Díky.
Máte mnohé vlastnosti, které se mi příčí.
Ale jste schopný.
12 000.
-15 000. -12 000.
15 000...
12 000. Půl teď, půl po návratu. A živí.
Souhlasíte-li, nechám přinést zavazadla.
-Platí. -Dobrá.
La Quila bude připravena ráno.
Vyrážíme do 10 minut, Franku, co dluží prachy.
Ne, za dvě hodiny je tma.
Vážně?
Za deset minut vyrážíme.
Jak říkáte.
Teď ne.
Říkám, teď, ne'.
Pojď sem.
Bylas dobrá, Proximo. Jsi hodná holka.
Přišlas trochu pozdě a trochu moc mě rafla.
Ale jinak dobrý.
Džungli je Ukradený, jak hezký máte šaty.
Tolik kufrů se do lodi nevejde.
Nejsou moje.
Jsou moje. A ujišťuji vás,
že každá z těch věcí je pro mé přežití zcela nezbytná.
S takovou extra zátěží
ani nevyplujeme z přístavu, takže ne.
Večeře bez večerního žaketu není večeře, víte?
Tak,
buďte rozumný.
Co s těmi ptáky zamýšlíte?
Vycpeme je a pošleme do Paříže.
Tak to tedy ne.
Kolik?
Co mi to u všech všudy děláte?
Hej! MacGregore!
Ta zavazadla je třeba ihned vylovit.
Pomoc, MacGregore!
MacGregore!
Ne.
Mé tenisové rakety.
Jedeme na řeku.
-Kolekce denních oděvů a bot? -Ne.
Lehké čtivo a plavecké úbory?
Prima.
Alkohol?
Ten může zůstat.
Poslyšte, vy hrubiáne,
vyhodíte-li mi ještě nějaká zavazadla...
Bože, vás je ale kus, co?
-Jo, to je. -Lily?
Lily?
Hej!
-Nilo! Ukradl ti motor! -Měli bychom jet.
Bez mé sestry ne.
Honem. Nakládáme. Šup.
Dámo!
Jedem.
Bez svých toaletních potřeb neodjedu.
Vypněte ten motor!
Dobrá, odrážíme.
Proč že to po nás jdou?
Nemám zdání.
Ta Angličanka je tam. Zaplať.
Lily.
Toč na pravobok. Drž kurz.
Co? Vůbec vám nerozumím.
-Dámo, podívejte... -Já nerada, Franku.
To nic. Jste ve formě.
Franku, za mnou!
Tam nelezte. Musíme tudy.
Dámo, loď je tudy.
Dámo! Nechte ty opice. Nic jim není.
Nahoru nelezte!
Dámo, stůjte!
Teď ne, Franku!
Jak jste dopadla?
Celkem dobře.
Já se vás snažil varovat...
-Já vím. -Jdeme.
Ne.
Honem. Dámo, skočte!
Na co čekáte?
Tamhle jsou!
-Kde je Lily? -Tam.
Ovšemže tam.
Tak pojeďte, dámo.
Prohlížela sis místní pamětihodnosti?
Jak milé, žes dorazila.
Proč jste neskočila do vody?
-Nechci o tom hovořit. -Neumí plavat.
Vydala jste se na řeku a neumíte plavat?
Nemám v úmyslu v ní plavat.
A co těch 20 chlapů, co nás honilo městem?
Možná, anebo také ne, mám u sebe něco,
na čem mají zájem další zainteresované strany.
Mám za to, že ti unikla, Axele.
Ano, Vaše Excelence.
Pak to vezmu do svých rukou.
Ten strom je klíčem k německému vítězství ve válce.
Ten hrot šípu nám ukáže k tomu stromu cestu.
Nesmí opustit přístav.
Vynořit!
-Co to má být? -Můj ty bože.
Zvyšuju svou cenu.
Schovejte se!
Ach jo!
-Co se stalo? -Nemáme páru.
Dámo...
Znovu nabít!
-Převezměte kormidlo. -Ne. Já řídím lépe.
Rozhodně ne vy.
-Pravobok. Než nabije. -Co...
Rozumím.
-Je jen tvá. -Díky bohu.
Franku...
Ukradl jsi mi motor?
Zmiz z mýho doku!
Je soukromý. Skončils.
Čau.
Potopíme je a hrot šípu vyzvedneme ze dna řeky!
Torpédem nabít!
-Torpédem nabít! -Nabito. Zavřít!
-Děkuju! -Není zač.
Blíž. Blíž.
-Lily? -Franku, být vámi...
Což nejste.
Někdy to chce jen...
Je to můj motor. Na něj sahám jen já.
Co jsem vám...
A je to.
Sbohem.
-Že to je... -Torpédo.
Proboha!
Franku, Franku!
-Co to děláte? -Ujet mu nejde.
Franku!
Co ti to udělali? Chudinko.
Moc mě to mrzí. Kulomety.
Kdo brázdí Amazonku v ponorce?
Ale i tak jsi rychlejší. Jako vždycky.
Zvolil jsem neformální styl.
Tentokrát ses překonala.
Známe totožnost toho vražedného maniaka v ponorce?
Ne, jeho jméno neznám.
Ale nejmladší syn císaře Viléma
napsal několik článků o Slzách Luny.
Hádám, že je to on.
Není ti v tom horko?
Ani v nejmenším.
Potí se mi oční bulvy.
V pořádku, drahý?
Pro páníčka! MacGregore!
Inia geoffrensis!
Ti jsou nádherní!
Tady jim říkáme „encantado“.
-„Uhrančiví?“ -Jo. Měňaví duchové.
Kdo jim pohlédne do očí, nočních můr už se nezbaví.
Když věříte v legendy, měla byste i v kletby.
Jak chcete.
Hej, MacGregore.
Jednou jsem chtěl říct holce, jak ji mám rád, z očí do očí.
Nešlo to, šilhala.
Bože můj. To měl být jakože vtip?
Nebyl vtipný.
Po někom bokem pokukovala. Na tuty.
Hloupé.
Většina lidí se usmívá, když je natáčím, Franku.
To je filmová kamera.
Nikdy jste žádnou neviděl?
Ani žádný film.
Jsou velmi zábavné, a můžete tak navštívit kterékoli místo na světě.
I když, proč byste to dělal, když jste obklopen tímhle?
Je to...
jak proplouvat rajskou zahradou.
Čirá nádhera.
Podívejte. Franku, viděl jste tyhle helikónie?
Věděl jste, že na jediném stromu v Amazonii je víc živočišných druhů...
MacGregore, myslím, že jsi nabral špatný kurz. Měli bychom jet tudy.
Ne, drž původní kurz. Lágrimas de Cristal je tudy.
-Franku... -Jede dobře.
Myslím, že se mýlíte.
Já se nemýlím. Jsem kapitán.
Lágrimas de Cristal je tudy.
Drž kurz.
Franku, podle mapy to lze proplout tudy.
Tohle je ta skála a tady ten přítok.
Touhle cestou ušetříme dva dny.
Tam plout nemůžeme. Musíme plout tudy.
Lágrimas de Cristal je tudy.
Tudy je to k peřejím. Sjížděla jste je někdy?
-Ne, ale soudím, že vy ano. -Ano.
Proto jsem si vás najala.
Takže
jeďme tam. Doprava. Na pravobok. Nebo jak tomu říkáte.
Já plavat umím, dámo v rajtkách.
No, o to se starat nemusíte, lodníku.
Lodivod a kapitán.
Tak pardon.
Tahle bohapustá, nekonečná Amazonka,
s bezpočtem spletitých přítoků.
Doktorka Houghtonová a ten hrot šípu mohou být kdekoli.
Existuje jen jeden člověk,
který se kdy k Slzám Luny přiblížil.
Budeme se muset zeptat přímo jeho. Zadejte nový kurz.
Výsosti, to prokletí dona Aguirreho,
to je jen legenda, ne?
Tady na noc zakotvíme.
Nemohli bychom v noci nahnat čas? Já bych plula dál.
Ne, pokud nechcete, aby se přehřál motor.
Poslyšte, po tomhle dni
by mi prospěla ta vaše luxusní koupel.
Najdu ji v podpalubí?
-V podpalubí nic takovýho není. -Cože?
Je tady, všude kolem. Ta nejlepší.
4300 mil luxusní lázně.
Před chvilkou jsem vám ji přihřál.
Shodou okolností vím, že neumíte plavat,
takže mýdlo si není nutný brát. Budete namydlená i tak.
Dal bych si něco k snědku.
Ale někdo mi naházel všechny zásoby do řeky.
Franku, chceš-li naši expedici zkrátit tím,
že nás umoříš hlady, tak ti to patrně vyjde.
Čekáš, že budeme jíst tohle?
Piraně.
Snězte je dřív, než snědí ony vás.
Nikdy.
Musím říct, Franku, že piraně jsou moc dobré.
Jen neumím říct, po čem chutnají.
Po krvi.
Tak.
Jdu spát.
Spát můžeš kdekoli, ale do mojí kajuty nesmíš.
Proč bych měl chtít spát tam?
Kruciš!
Zíráte na mě. Jak to mám utnout?
Jen často nevídám ženy v kalhotách.
Nějak moc řešíte můj oděv, Franku.
Smiřte se s ním.
Ty oči kreslíte, jako by byly živé.
Ale máte problém s perspektivou.
Cože?
Máte pravdu, bohužel.
-Vy kreslíte? -Kreslil jsem.
Proč jste přestal?
Nakreslil jsem všechno, co jsem chtěl.
Tak jsem zkusil jiný věci.
Dost možná vám chybí jen správná inspirace.
No a co vy?
Já měla vždy inspirace dost.
Myslím, co děláte tady?
Hledáte místa podle starých map? Nebo se tím jen bavíte?
-Slzy Luny... -Prosím vás.
Věřím, že je ta legenda pravdivá.
-Jakože není. -A že ten strom najdu.
-Jakože ne. -A až ho najdu...
víte, kolik tím zachráním životů?
Legenda praví, že ten strom uzdraví každého.
Změní to lékařství. Navždy.
Je to počátek vědecké revoluce.
Je to velmi vzrušující.
Takže vy chcete být Darwin květin?
A chci pomoci co nejvíce lidem.
A zachránit svět?
To jsem neřekla.
Velmi šlechetné.
-Děkuji. -A taky velmi hloupé.
Jste strašlivě protivný.
A falešný.
Takže vy riskujete život svůj i bratrův,
abyste zachránila neznámé lidi?
Mně záleží na všech, nemusím je znát.
Mně zas nezáleží vůbec na nikom.
To je očividné.
Když na světě najdete jedinýho člověka,
na kterým vám fakt záleží,
tak mělo smysl žít.
„Tak mělo smysl žít."
Proboha!
MacGregore!
Proximo!
K noze, Proximo!
K noze.
Proximo.
To je vaše šelma?
Ta rvačka byla...
-Falešná. -Prokristapána, Franku!
Je vůbec něco, v čem se vám dá věřit?
Není.
Právě včas.
Domorodci hovoří o tomto místě s bázní.
Zde byl Aguirre a jeho lidé potrestání za to,
že se pokusili uloupit hrot šípu.
Tam.
Vodu z řeky.
Na tohle tady celou tu dobu čekáte.
Vida, koho tu máme.
Legendu v živé podobě.
Voda z řeky. Chtěl bys jí víc?
Chápu, bylo to dlouhé a bolestivé čekání.
Slzy Luny dokážou zlomit tvoji kletbu a osvobodit tě z džungle.
Chceš to, co já potřebuji.
Rozbušku.
Hrot šípu je blízko.
Ty mi ho najdeš.
A tak každý získáme to své. Platí?
Přísahej.
Dobře.
Někdo měl noční můry.
Tak jo, masomlejnek se blíží. Připravena?
Určitě to jinudy nejde?
Vybírala jste vy. Chtěla jste ušetřit dva dny.
„Masomlýnek.“ Jak doslovná je ta metafora?
Máš-li něco, čeho si ceníš, ulož si to v podpalubí.
Neb si cením sám sebe, uvidíme se za peřejemi.
Tak počkat. MacGregore. Počkej.
Neztrať mi to.
Vidíš to? Chci, abys mi to přinesla.
Bylo hezké tě znát.
Nemluv tak.
Přines.
To jsi zase ty. Alou ven.
Nemáte srdce v kalhotách?
Držte se kormidla, lodníku.
Zlá micina!
-Co tady děláš? -Je vlezlá.
Je to tady.
Proboha!
Pořád žijete?
-Pořád. -Nemám to náhodou otočit?
Ne. Teprv se rozehřívám.
Fajn. Já též.
Zpomal!
Nemám vycouvat?
Jeďte dál!
Máte mokro v kalhotách?
Zmáchala mě vlna.
Měla byste to vzdát.
To spíš vy hru na kytaru.
Proboha!
Zaber, buena ni?a.
Zaber!
Prosím, to už nám nikdy nedělej.
Můžu to otočit a plout zpátky do města.
To je to nejrozumnější, co jsi kdy řekl.
A co vy, dámo?
Chcete zpátky do města?
Ne?
Vlastně se mi ten zážitek líbil.
Přišel mi, osvěžující.
Jste trošičku nazelenalá.
Proto se ptám. Takže dobrý?
Nemáte hlad?
Jo, má hlad.
Dejte si plátek piraně, to vám udělá...
Vedla jste si skvěle...
Máš to pro mě?
Ty Jsi namol?
Jsi ta nejhorší kočka, jakou jsem kdy měl.
Jak s tou ženskou můžeš vydržet?
Já jsem s ní sotva dva dny a hodil bych ji přes palubu.
No, musíš si na ni zvyknout.
Musí být za každou cenu taková...
Lily?
Jo.
Asi ano.
Hlavou napřed a cestou to vymysli.
To by měla mít latinsky v erbu.
Copak to děláš?
Ty si koleduješ.
Jenom nakouknu.
Tvoje sestra říká, co se jí zlíbí a komu se jí zlíbí.
Na nikoho nebere ohledy.
Je jí jedno, koho raní. Většinou mě.
Je po našem otci.
Ten se vždy hnal za nějakým přeludem.
Žádné kletby neexistují. Ani všeléky.
A španělský dobyvatel tu nebyl nejmíň tři století.
Tak proč jsi s ní sem teda jel?
Bylo to poté, co mi byl již potřetí nabídnut příhodný sňatek
s šarmantní, vzdělanou dámou, jež jezdí na koni.
Ale já musel té dotyčné sdělit,
že nemohu její nabídku přijmout.
A ani žádnou podobnou.
Neboť mé zájmy leží shodou náhod
někde jinde.
Jinde?
Jinde.
Nu, tak na jinde.
Strýc hrozil, že mě vydědí,
rodina a přátelé se stáhli.
Kvůli tomu, koho jsem miloval.
Byli by mě vyloučili ze společnosti,
kdyby nebylo Lily.
Stála při mně.
A za to ji budu následovat i do jícnu sopky.
Dámo! Odrážíme!
Můžete mi vysvětlit tohle?
Do mé kajuty nesmíte.
Už vím proč.
Abyste mohl skrývat další tajemství.
Lež za lží. Tedy Franku, vy jste jak cibule podvodů.
-Jaké lži? -Vy ten strom hledáte též!
Nehledám! Už dávno ne.
Už hodně dlouho ne.
Tak dobrá.
Připlul jsem s cílem najít Slzy Luny. Jako vy.
Mám mapu, stejnou jako vy.
A tucet dalších podobných.
Aguirreho kartograf byl velmi plodný.
Ale ztratil život hledáním něčeho, co najít nelze.
Navštívil jsem kvůli tomu každou ves, ostrov i písčinu.
A nic.
Teď jsem zkejsnul na týhle řece
a ze srdce si přeju být kdekoli jinde než tady.
Ale neměl jste tohle.
Teď si tě pohladím. A ty mě za to nesežereš.
Rozumíš?
Blížím se. Přikládám ruku.
Na krvelačnou šelmu nejsi zas tak krvelačná.
Zpravidla nebývám tak odpudivý.
Lily!
MacGregore.
A sakr...
Kam nás to odvážejí?
Míříme na území lidojedů.
To je pro turisty hrozný místo.
Franku, přestaňte s tím.
S tím přestat nejde.
Lily!
Franku!
Franku.
Co jste říkal?
To, že by měli vás a vašeho bratra nechat jít. Nechat žít.
Výměnou tu necháte všechny svý věci a šaty.
A já tu zůstanu taky.
To je velmi statečné,
ale k něčemu takovému nesvolím.
Není způsob, jak zachránit životy všech nás tří.
Já ty lidi znám. Odejděte a nechte je...
-Ne! -Můžu mluvit aspoň pět minut,
aniž byste mě přerušovala?
Teď jste tomu dal.
Ach ne.
„Jediné, co po tobě chci,"
-„je ten hrot šípu." -Ne.
Nevrťte hlavou. To nesnáší.
Nesnáší to. Bude zle.
„Vím, že ho máš."
„Patří mému lidu, kterému ho kdysi vzali."
„Můžeš ho vrátit a odejít."
„Anebo ti ho vyrvu z rukou násilím.“
„Poté, co z nich ohlodám maso."
No tak. Slyšela jsi pana kanibala.
-Dej mu ho. -Jazyk Puka Mičunů...
není mou nejsilnější stránkou, takže překládejte, co řeknu. Slovo od slova.
Tak jo.
-Ne, hrot šípu vám vydat nemohu. -Bože.
-Lily. -Lily.
Ticho! Překládejte.
Ano, mám hrot šípu, co patří tvému lidu.
Mlží kolem toho hrotu šípu.
Vrátím vám ho.
Je s ní těžký pořízení.
Ale nejdřív mi musíte ukázat cestu k Slzám Luny.
Je nesnesitelná.
A mám-li kvůli tomu zemřít, budiž.
Je jí jedno, jestli ji zabijete.
Ty dva muže ale musíte propustit.
Hlavně nezabíjejte mě.
Lily!
Bojuj. No tak, bojuj!
No! Dělej! Co je to s tebou?
Lily.
Takhle to nejde, Franku.
Příště si za tohle divadýlko naúčtuju víc.
Sam, byli jsme domluvení.
Ne. Tenhle tyjátr a ty trapný kostýmy
mě unavujou.
Navíc jsi mi řekl,
že ona je milá Angličanka a bratr je srábek.
A přitom se chce nechat zabít.
Já vím, protože je šílená.
Šíleně paličatá.
Lily, podívejte, neměl jsem čas to přepadení odvolat.
Vždyť víte, podvod je to jen, když se necháte napálit.
S tím musíte přestat.
-Srábek, jo? -Ale statečnej.
A ve formě. Celá rodina je ve formě.
Umíš to přeložit?
Možná jo.
Možná, ale to víte, jednoduchý to nebude.
Umíš se vyjadřovat velmi přesně, když něco chceš.
A mám neodbytný pocit, že chceš jednat o ceně.
Pochopila.
Kšeftařka Sam kšeftuje.
To vidím.
Chceš ten klobouk?
Můžeš si ho vzít.
Teď sis teda zavařil.
-Myslíš, že ji to přejde? -Neřekl bych.
Nebylo to osobní. Měl jsem to domluvený dopředu.
Když Lily podrazíš, jsi pro ni navždy mrtev.
Mrtev a pohřben.
Zakopán.
-Do jámy vhozen a zasypán. -Chápu.
-Tuhý jak podešev. -Vyjádřil ses jasně.
-Mrtev, mrtev. -MacGregore.
To pivo je celkem chutné.
To je masato.
Vyrábí se ze zkvašených slin.
Piješ sliny.
Jsi-li v Římě...
Bože, kéž bych byl v Římě.
„Slzy Luny“
„mají moc vyléčit cokoli.“
Tady to slovo,
nemá žádný přesný překlad. Je to...
bolest...
duše.
Léčí. Léčí.
Léčí i duši.
Tak nějak.
Léčí.
„Hoden je jen ten, kdo promění vodu v kámen."
„A zcelí zlomené srdce."
„Má-li strom vykvést,“
„musí ho zkrápět plačící Luna."
To bude za dva dny.
„Strom je skryt tam,"
„kde Luna krvácela."
„Je to na západě přímo nad srdcem hada."
Hada.
„Kde sám sebe do ocasu kouše."
I, můj bože!
Já říkala, že to není jednoduchý.
Proto ho nikdo nenašel.
Protože není v Lágrimas de Cristal.
Je tady. V La Luna Rota.
Ano.
Jak dlouho by mi trvalo se tam dostat?
Dva, tři dny.
A když pojedu kánoí?
Prosím?
Zprav kapitána lodníka, že odteď cestují sama.
-Sama se tam nedostanete. -Sděl mu...
že podceňuje moji cílevědomost i schopnosti.
Sděl tady doktorce, že o tom, co na ni v džungli číhá,
se v žádných učebnicích nepíše.
Pověz jí to.
Už nehodlám nadále snášet ty jeho nejapné fígle.
Je to opravdu únavné.
Jestli poplujete s tou věcí na krku,
-živá se tam nedostanete. -Ze ne?
Musíme držet spolu.
-Že by? -Ano, my tři.
„My" je zvláštní slovo.
Říká, že si musíme vzájemně věřit. A být upřímní.
Ale ani o jednom nemáte ponětí, neb jste lhář, Franku.
Jste sobecký, arogantní
a věřte, že bych vás nejradši vykopla až na Měsíc,
což ale nepůjde, neb jste obr.
Takže žádné „my" neexistuje.
Zde je zbytek vašich 12 000.
A ještě tuzér za báječné služby.
Tohle je driver.
Driver.
Používejte k odpalům přes 200 yardů.
Pod 200 berte železo.
Válečná barva? Ano!
Pro válečníka. Skvost!
Lechtá to.
Ta barva nějak nejde dolů.
Je to tetovací inkoust. Časem to vybledne samo.
Za dvacet, třicet let.
To ne.
Francisco...
-Lily! -Franku, co?
-Musíme okamžitě pryč. -Co?
-A dejte mi ten hrot šípu! -Myslíte, že jsem hloupá?
Mám pocit, že si to myslíte.
Francisco...
-Co se děje? -To jsem vám chtěl říct.
Ne.
Vypadáš překvapeně.
To není možný.
Ten mýtus je skutečný.
Po 400 letech
bude hrot šípu
patřit mně.
Zachraň svou rodinu!
Jo!
Bože!
Franku, Franku!
Pojďte. Držím vás. Věřte mi.
Držte se!
Franku? Franku, držte.
-Teď pozor. -Tak už.
-Franku, prosím. -Držím.
-Franku. -Nedržím.
-Franku! -Proboha!
-Franku! Co to děláte? -Chci nás rozhoupat.
-To je absurdní. -Ne, počkejte.
Nechte mě být. Takové fiasko.
Jste moc těžká.
MacGregore!
Lily?
Pardon.
Ruce pryč!
-Ne! -Aguirre!
Driver.
-Brilantní odpal. -Ten hrot.
Ne!
Franku!
Musíme pryč! Honem!
Naskočte! Odřízněte člun!
Teď!
Jsi celý? Co je ti?
Moje noha.
To nic. Neboj.
Musíte pryč. Ztraťte se z dohledu řeky a utečte.
Aguirre chce ten hrot šípu.
-Utíkejte, co to jde. -Běž.
Už se blíží! Běžte! Pryč od řeky!
Mám ji!
Ne!
Dej mi ten hrot šípu!
Aguirre, jsme moc daleko od řeky!
-Proboha! -Klid. To jsem já.
Viděl jsi ten hrot šípu?
Opravdu jsi ho viděl?
Nejenže jsem ho viděl. Dokonce jsem ho i držel.
Konečně zlomíme tu kletbu
a Francisco za vše zaplatí.
Zapomeň na Francisca! Ten hrot šípu, Aguirre.
Jen Slzy Luny nás zbaví prokletí.
Džungle pohlcuje naše duše.
Jsme nechutní.
Mluv za sebe. Já jsem k sežrání.
Ty ještě věříš, že máme duše?
Proto potřebujeme Slzy Luny. Jsou naše jediná naděje.
Ta žena v kalhotách má hrot šípu
a odnesla ho od řeky.
Ví, že tam za ní nemůžeme.
Ten princ.
On pro ten hrot šípu může.
Sděl mu, kam uprchla.
Slyšely jste.
Uvědomte prince.
MacGregore!
Franku?
Franku, vy žijete.
Jak je to možné, Franku?
Viděla jsem vás spadnout. A umřít. Jak to, že žijete?
Lily, jestli se odtud vrátíme živi,
-tak přes to, cos pro mě udělala... -Tady jsi.
...už nikdy neopustím Kensington.
-Frank žije! -Jo. Frank žije.
Ze zad ti cosi čouhá.
Franku?
Mé pravé jméno je Francisco.
Francisco Lopez de Heredia.
A...
je mi plus minus 400 let.
-Cože? -Vím, že je to těžké strávit.
-Všechno vám vysvětlím... -Nemáte v těle krev.
Ty Jsi duch?
Ne, je to složitější.
Ale očividně nejste člověk.
Je dost těžký se soustředit, když mám srdce probodlý mečem.
-Kšeftařko, pojď mi ho vytáhnout. -Upír?
Jak jsem minule řekla, už nikdy to do ruky nevezmu.
Já ne.
Jste doktorka, že?
Botaniky.
To je hrůza, jak vám to trčí.
No, tak to někdy je.
Má hodně divný tvar.
Viděl jste, jak vypadá? Vlní se.
Ale ne. Je celkem rovný.
Jednou rukou, dvěma? Jak?
Zkuste to jednou.
Tak radši oběma.
Ne, ne!
-Co, co? -Proboha! To bolí.
-Ale nebolí. -Jak to víte?
Franku, chtěl byste do úst můj klacek?
-Netřeba. Dík. -Zakousnout se.
Já ho chápu. Ale ne.
Když tak jsem tady.
Mám pocit, že jste nezvykle napjatý.
A já jsem z toho nervózní.
Ale to je normální. Děláte to poprvé.
Nedělala jste to ještě, ne?
-Ne, čekala jsem na vás. -To poznám.
Já to dělal nejmíň stokrát.
-Co na to říct? -Tohle je intimní.
-Vskutku? -Ano.
-Pomalu! -Co?
Takhle to dělat nemůžete.
-Jste na to moc hrr. -Franku.
Co kdybych mu s ním zakrvrdlal?
-Jo. -Ani omylem.
Vzal ho zezadu a trochu prošťouchnul.
-Ne, ty ne. -Tak ne.
Víte, co je na to dobrý? Zapřít se nohou.
-Mám trošičku nervy. -Nemějte.
Franku, budu počítat do tří.
Budete... Počítám já...
Ne, já počítám.
-Raz. -Protože...
Snil jsem o tom, že obědvám v klubu.
Doktorko.
-Je čas. -Ovšem.
Ne. Udělals už dost.
Nemohu tě tu nechat samotnou.
Podívej, v jakém jsi stavu. Ani chodit nemůžeš.
Zvážíš alespoň, že by ses vrátila?
Nic se mi nestane. Slibuju.
Zapáchám?
Neskutečně.
Máme návštěvu. Pusťte je dovnitř.
Dobré odpoledne, přátelé.
Něco tam je?
Co je to za místo? Našli jste tam tu jejich loď?
Ne?
Tu loď ne? A hrot šípu?
Hrot šípu? Ano. Ukaž mi kde.
Budem skákat, jak včela píská.
Ukaž mi to na mapě.
Tady?
Ano! Slyšeli jste! Změňte kurz!
Sdělila vám ta včela souřadnice?
Nemluv nesmysly, Axele!
Děkuji.
395 let...
...pět měsíců a 13 dní.
Myslela jsem, že jste mrtvý.
Rozesmutnělo vás to?
Měla jsem velkou starost.
O mou duši?
O svou expedici.
A o vás.
Takže co jste?
Nekrvácíte, ale dýcháte.
Jste nemožný.
Už ani nevím, co jsem.
Ale povím vám, kým jsem byl.
Můj otec se živil jako žoldák
a nechal se najmout Aguirreho otcem v Alžíru.
ŠPANĚLSKO 1556
Když pak při jeho obraně zemřel, přijal mě za vlastního.
Vychoval mě a Aguirreho společně jako bratry.
Aguirre měl dceru Annu, která ochořela.
Nikoho jiného neměl. Zapřísahal se, že ji neztratí.
Odplouvám do daleka.
Ale vrátím se k tobě se Slzou Luny.
A budeš znovu běhat v jejím svitu.
Uzdravená.
Pokořili jsme oceán, jen aby nás porazila řeka.
Džungle nám vzdorovala na každém kroku.
Udělal bych cokoli, abych našel Slzy Luny a zachránil Aguirreho dceru.
Včetně zmapování Amazonie.
Vy jste byl Aguirreho kartograf?
Nakreslil jste mou mapu?
Franku...
Myslíte, že je má práce pozoruhodná?
Myslím, že jste malý umělec své doby.
Malý?
Jednoho po druhém nás džungle pohlcovala.
Skoro všichni pomřeli. Ale Aguirre se nehodlal vrátit.
Svět bez jeho dcery Anny byl pro něj nepřijatelný.
A pak přišli.
Všichni bychom zemřeli, kdyby nás nezachránili Slzami Luny.
Magie květů fungovala.
Její moc uměli vyvolat náčelník a jeho dcera.
Vše choré a zlomené květy uzdravily.
A my byli najednou jak znovuzrození.
A Aguirre byl šťastný, protože si myslel, že má na dosah lék pro svoji dceru.
Jenže byl netrpělivý.
Aguirre se dožadoval, aby mu dali hrot šípu
a zavedli ho ke stromu.
Nejsi ho hoden.
Náčelník odmítl.
Navzdory laskavostem, které nám prokázali,
by je býval do jednoho pobil.
Má ten hrot šípu!
Aguirreho jsem měl rád, ale tohle bylo šílenství.
Neublížím ti.
Chci jen ten hrot šípu.
Nemohl jsem tomu přihlížet.
Dej mi ho!
Uteč!
Ne!
Čepel bratra zanechává nejhlubší rány.
Zrádce.
Náčelník věděl, že vydechuje naposled.
A tak tím posledním dechem ochrání! hrot šípu i posvátný strom.
Proklel Aguirreho.
Proklel nás všechny. Abychom se nemohli vzdálit z dohledu řeky.
Kam utekla?
Nemůže být daleko!
Džungle nás k ní měla navracet. Po věky věků.
Aguirre mě za mou zradu nenáviděl.
Vyhledával mě a pak se mnou bojoval.
Zas a znovu.
Ty boje mě začaly zmáhat.
A tak jsem se postaral, aby už nikdy nikomu nemohl ublížit.
Lapil jsem je v jeskyni.
Řeka!
Kde je?
Odkud je džungle nemohla vrátit zpět k řece.
Musíme se odtud dostat!
Francisco, za tohle zaplatíš!
Po 300 let džungle drásala jejich těla.
Udělala z nich netvory, kterými jsou dnes.
Nevím, jak se osvobodili,
ale dlouho jsem byl v bezpečí.
A co jste dělal?
Dělal jsem, co se dalo. Vybudoval město.
To bylo fajn.
Našel si pár kamarádů.
Pak je ztratil.
A tehdy jsem se rozhodl najít Slzy Luny.
Postaví! jsem loď.
A pojmenoval ji podle bohyně Luny Quila.
Zmapoval jsem každičký coul téhle řeky.
Až jsem to vzdal.
A protože jsem nemohl ztratit řeku z dohledu,
začal jsem po Amazonce vozit turisty.
Takovou dobu, úplně sám.
Tedy úplně sám ne. Ovšem.
Tak, tak.
Občas jsem našel zatoulanou šelmu, která někoho potřebovala.
Pak další a pak další a další.
A pak proxima a proxima...
Proxima, jo, všechny byly Proxima.
Ale neboj, ty jsi moje oblíbená.
Vesele, vesele, vesele, vesele, život je jen sen
U druhé sloky se máte přidat.
Začnu znova, ano?
Pluj, pluj, loďko...
Už přestaň, prosím tě!
Už tam budem?
Ne!
A mám to.
Kdo to zná, odpověď mi dá.
Začíná to na...
"P."
Chcete-li, mohu vás svézt.
Hej!
Mě nikdo svádět nebude!
Šálek čaje?
A jak se vám líbí v džungli?
Jak prosím?
V džungli.
-Pardon? -V džungli.
Pomaleji.
V džungli.
Co to použít ve větě?
Ty stromy, ten hmyz, no džungle.
-Džungle? -Ano. Vždyť to říkám.
-Aha. -Jak se vám v ní líbí?
Přišel jsem jí na chuť.
Teď už mě to nezajímá.
Pane, dorazili jsme k cíli.
Mám pro vás návrh.
Podívejte se skrz tohle.
Vidíte ty mírumilovné Puka Mičuny?
Stačí stisknout tohle tlačítko,
a 400 nevinných bude kaput.
A jejich jediné provinění je, že stále žijí.
Vaše sestra a hrot šípu byly zde. Potřebuji vědět, kam pluje.
Je to na vás.
Budou žít, nebo zemřou?
-Pomůžu ti. -Ne, já sama.
Dobrá. Musíš jí naslouchat.
-Výborně. -Není to zlý.
Jo. A teď už popluje sama.
Víš, kolik let lidi hledali tohle?
-Tuhle věcičku? -Jo.
Jak jsi k ní vůbec přišla?
Ukradla jsem ji.
Tys ji ukradla?
Osvobodila jsem ji. Zní ti to líp?
Jasně.
Tu věc jsem hledal celý věky, ale teď už chápu, že patří tobě.
Co chceš dělat, až ten strom najdeš?
Zlomit kletbu.
A co se s tebou pak stane?
No,
budu mít na výběr.
A vyberu si odpočinek.
Poslouchej, Lily.
Všechno, co vidíš a co je pro tebe nové,
jsem já už viděl stotisíckrát.
Ano, ale nic pro tebe nemělo smysl.
Dobrá. Tak kde jsou?
V mapách se moc neorientuji.
' Kde? -Tady.
Dostal jste je.
Ten strom je tam a bude náš.
Nemůžu se o svoje objevy dělit s jejich pány.
Už jste v ponorce dlouho?
„Voda v kámen." To musí být tohle.
Máme vylézt nahoru?
Myslím, že nahoru jít nemáme.
Máme štěstí.
Dole je klec a v ní páka.
Asi za ni máme zatáhnout.
Tak to je báječné!
Přímo fantastický.
Jediný problém je v tom, že ti, kteří to kdysi postavili,
byli v průměru jaksi útlejší.
Takže teď je pravý čas dát si tu nejluxusnější koupel v Brazílii.
-Ne. Franku! Prosím! -Jo, poslouchej...
Neumím plavat. To rozhodně nevzládnu.
Nikdys to nezkoušela.
To není o zkoušení. Mě to děsí.
Nebudeš muset plavat.
-Franku, prosím. -Bez tebe to nezvládnu.
Potřebuju tě.
Musíš mi věřit.
Ne, ne. Franku. Prosím.
Možná bys měla...
Otoč se a hleď na vodopády.
-Ano? Prosím. -Fajn.
Nedívat!
Ty máš rajtky a pod nimi rajtky?
-Ano. -Bože. Franku!
-To nic. Neboj. -Nechci. Ne!
Počkej! Něco se mi otřelo o nohu.
To nic. To byla moje noha.
-Mám příšerný strach. -To nic. Neboj.
Jen klid. Dýchej.
-Můžem? Dobrý. -Jo.
Lily!
Lily, vzbuď se!
No tak. Lily, vzbuď se.
No tak, Lily.
Ty jsi fakt příšerný, Franku!
-Ty žiješ! -Jaks mě tam mohl nechat?
Já tě tam nenechal. Zaútočily na mě ryby...
Co? Ryby? Franku...
Hejno piraní, šly po mně.
-Já tě zachránil. -Nechci s tebou nic mít.
Fajn.
„Proměň vodu v kámen."
Po 400 letech
jsem to našel.
Našli jsme to.
Teď můžeš být Darwin květin.
A jediný květ tě osvobodí.
Ne že by ta řeka nebyla krásná, ale pak budeš moct kamkoli.
Uvidíš svět. Můžeš přijet do Londýna.
Já jsem z Londýna. Provedla bych tě.
A mám i automobil. Já bych byla kapitánka. Pokud bys chtěl.
Rád bych to s tebou všechno podnikl.
Ale už jsem se rozhodl.
Po tomhle už Londýn nebude.
Ani automobil.
Odejdu.
Ne.
Je načase. Už bylo dávno načase.
Ne, s tím nesouhlasím. Měl bys mít ještě jeden život.
Naštěstí je to na mně.
Nemělo by, protože se rozhoduješ špatně.
Jenomže ty se máš kam vrátit. Tohle je tvůj svět.
Ale vždyť by mohl být i tvůj.
A měl bys něco, pro co má smysl žít.
Možná.
Lily.
Ahoj.
Zřejmě jsem jistému šílenci prozradil, kde vás hledat.
Takže se konečně potkáváme.
Jste to ale obr.
Běžte na můstek! Jděte!
Myslím, že tohle patří vám.
A nyní ten hrot šípu, prosím?
Ne, ne.
Taková vynalézavá žena
hledá Slzy Luny, aby obohatila vědeckou společnost,
která ji ani nevezme do svých řad?
Vložit tu nezměrnou moc
do rukou širokým masám by byla přece šílenost,
když mohu, díky Slzám, nejen vyhrát válku,
ale i vládnout budoucím generacím.
Odveďte je!
Jeďte vpřed. Vyhledejte ten strom.
Ten strom je dávno mrtvý.
Vy o Slzách Luny víte víc než kdokoli jiný,
takže víte, co dělat, aby vykvetl.
A až získáte, co chcete,
co vám zabrání nás zabít?
Mohu vás zabít hned.
Udělám to.
Ale slibte, že je necháte jít a mně dáte za odměnu jeden květ.
Znám legendy a prastarý zvyky, jako bych je sám prožil.
Franku, to ne...
Jestli má někdo vyvolat Slzy Luny, pak já.
Jestli dokážete, aby ten strom vykvetl, květ dostanete.
Máte mé slovo.
Jinak to nejde.
Ale ten bratříček zůstane na lodi.
Bratříček? Mám jméno.
To je nádhera.
Do toho.
Hrot šípu sem nepasuje.
-No tak běžte. -Ne.
Ne?
Jen když jeden květ dáte i mně.
Takže, když dám jeden květ i vám...
Jen jeden. Ne dva. Musíte si vybrat.
Co vy na to, obře?
Vzdáte se svého květu pro ni?
To by mě musela zabít.
-Platí. -Platí.
„Válečník se zlomeným srdcem"
„vyšplhal na nejvyšší horu"
„a střelil šípem do Luny."
„A tak Luna poznala skutečnou bolest a začala plakat."
„Tam, kde dopadly její slzy, vyrostl posvátný strom."
Dej mi ten hrot.
Zrychlete!
Kšeftařka Sam říkala, že musíme zcelit zlomené srdce.
Není to hrot šípu, ale srdce.
Nejde zcelit srdce, které není...
...zlomené.
A teď si vezmu ten květ.
„Zkrápět plačící Luna..."
Musíme oškubat ty květy, než zajde. Marš! Honem!
To je pořád.
Pardon.
Palte!
Hodná. A krvelačná.
Kde je Lily?
Tamhle.
A je to tu zas.
Měsíc zachází.
Strom odumírá.
No tak.
Jo!
Lily!
To je zábavně známá situace, že?
Dejte mi ten květ.
-Ne. -Čeká vás smrt
tak jako tak, ale když mi nedáte ten květ,
pak zemře i váš bratr.
Ale mnohem pomaleji.
Dejte mi ten květ!
Jeden úplně stačí. Dejte mi ho.
Nikdy. Franku!
Pusťte mě!
Ke kormidlu. A drž ji rovně.
Jsi ta nejlepší kočka, co jsem kdy měl.
Nesahat!
Zdá se, že ses nechoval hezky
k mým malým kamarádkám.
Aguirre, pomoz mi získat ten květ!
Dám ti, cokoliv budeš chtít!
Španělsko!
Vladařům není radno věřit.
Aguirre, ta žena v kalhotách...
Chyťte ji!
Aguirre!
Francisco má ten květ!
Chyťte ho!
-Tady vystupuješ. -Cože?
Vyřiď Lily, že pro ni by mělo smysl žít.
Kam jedeš?
Proximo. Máš ho na povel. Chraň ho. Běž.
Sbohem, holka.
Čeká nás poslední jízda, mi buena ni?a.
Jinak to ukončit nejde.
Chyťte si mě.
Lily.
On chce nabourat.
Ne, chce zablokovat řeku.
Francisco!
Dej mi ten květ!
Ten květ má v kapse!
Co je moc, to je moc!
Je načase to skoncovat!
Správně.
Už vás mám tak akorát.
Dobrou noc.
To nebylo úmyslné.
Čepel bratra zanechává nejhlubší rány.
Dej mi ten květ.
Řekl mi, že pro tebe by mělo smysl žít.
Kde je ten květ?
Odpusť, příteli.
Chtěl, abych ti ho dal.
Ta loď! Zastavte ji!
-Franku. -Počkej.
Franku, ne!
Ne!
Francisco, cos to udělal?
Je to horší než smrt. Tohle jsou muka!
Ty jsi ten nejprotivnější chlap, co jsem kdy potkala.
Lily...
Franku.
Franku!
Ty krvácíš.
To bolí!
-Opravdu? -Jo.
To je dobře.
Klidně jsi mě střelila.
-Já vím. -Dvakrát.
Napoprvé jsi nepadl.
Měl jsi padnout.
Pro vás oba má smysl žít.
-Vida, vida... -Nilo. Teď už máš lodě všechny.
Starej se mi o ni.
Předstupuji před vás, abych vás zpravil o Slzách Luny.
Ta legenda je pravdivá.
Naše expedice se odvážila do srdce Amazonie hlouběji než kterékoli jiná.
Během našeho putování zmizely hranice mezi životem a smrtí, minulostí a přítomností.
Byl jsem svědkem neuvěřitelných úkazů.
Byli tam uhrančiví delfíni, již způsobují noční můry.
Nemrtví dobyvatelé, prokletí zajatci, jež džungle věznila přes 400 let.
Kmen, v jehož čele je dáma...
Ano! Náhodou jim to funguje.
Chci říci, že to byla to expedice, jakou tato společnost ještě nezažila.
Dobrodružství vskutku hodné vaší asociace.
Avšak je tato asociace hodna takového dobrodružství?
Víte, my po Slzách Luny nepátrali proto,
aby si o tom pak do deníku napsal
nějaký Starý prďoch.
Má sestra, která právě získala profesuru v Cambridge,
mne požádala, abych jejím jménem zdvořile odmítl vaši nabídku členství.
Což provedu. Jenom ne zdvořile.
Pánové, svoji nabídku členství
si můžete vzít a vložit, kam je vám libo.
Taková drzost!
Připraven na první lekci řízení?
Řekl bych, že ano.
Doufám, že víš, do čeho ses nechal zlákat, Franku.
Do auta.
Ty tvoje vtípky. Ty jednoho úplně vyšťaví.
Ani to auto už nemá šťávu.
Teda, Lily.
-Líbil se ti? -Jo, byl dobrej.
Jsi na mě hrdý?
-Franku, Franku! Proboha! -Zvládám to!
-Pro Kristovy rány! -Zvládám to.
Zatoč! Zatoč!
Vše zvládám, dámo v kalhotách.
EXPEDICE: DŽUNGLE
České titulky: Vojtěch Kostiha
www.titulky.com