Tidigare i: Terminator the Sarah Connor Chronicles.
När får jag leva mitt liv?
Vet du vad som är sällsynt i datorernas värld? Hitta en som bryter mot reglerna.
Jag vill prata med dig. Mitt företag ska leda världen in i nästa århundrade.
Är ganska säker på att du är en hämnande ängel.
Min far sov med ett vapen under kudden.
Det fanns inga piller mot hans sjukdom. Ingen medicin för att lugna honom.
Han lämnade blod, och svett, och en del av sin själ i ett främmande land.
Min far pratade aldrig om kriget han utkämpade.
Han pratade aldrig med någon. Alltid vaksam, alltid tyst.
- Någon här? - Trodde inte jag skulle bli likadan.
Dr. Boyd Sherman. Barnpsykolog, familjeterapeut.
Förhållande till Skynet, vän eller fiende?
- Skynet har inga vänner. - Den har fiender, och även motsatsen.
Vi vet bara att hans namn finns på listan.
Alla vi hittat på listan var ett mål för Skynet och behövde skydd.
- Alla behöver inte beskydd. Vissa... - Vi vet inget än.
Vrid huvudet en halv centimeter. Perfekt.
En centimeter till.
Perfekt.
Och le. Varmare om du kan.
Varmare. Varmare. Glöm det.
Halv centimeter åt vänster. Perfekt.
Kan vi ta med barnet på några?
Vill du vara med på bild med mamma?
- Nej. - Ser roligt ut.
Savannah, sätt dig hos mig.
- Savannah. Sätt dig här. - Nej.
Savannah... Sätt dig hos mig.
Vi kanske inte ska tvinga henne.
Tack så mycket.
Du har barn. Vad gör du med det?
Det? Han, Leo.
Han hade lite problem under min skilsmässa. Ibland ville jag döda honom.
Men han fick träffa någon. En riktig mirakelarbetare. Du kan få numret.
Vem vill börja?
Jag är inte säker på att terapi är något för oss.
Kanske om du berättar lite om dig själv.
Har varit familjerådgivare i 20 år. Började i norra Kalifornien.
- Norra? Silicon Valley? - Livermore, V.A. sjukhuset.
- Militären? - Sen jag kom hit, bara civila.
Irak förändrade det. Har du familj inom militären?
- Din pappa? - Han är avliden.
Jag är ledsen. Är det något ni vill prata om?
Det var längesedan. Vi har klarat oss själva en tid.
- Det måste vara svårt. - Man vänjer sig.
- Gör man? - Jag har vant mig.
- Det går bra. - Något mer jag borde veta?
Något mer vi borde veta?
Om vi väljer att gå vidare, så vill jag träffa er alla...
...ensamma.
Är ni öppna för det? Jag kan börja imorgon om ni vill.
Imorgon blir bra.
- Håll hissen, är du snäll? - Du får ta en annan. Hissen är full.
Visa ett träd.
Glad.
Rolig.
Tänd ljuset. Det är en oförutsedd respons i symbolmjukvaran.
A.I. fortsätter att ge oss slumpade oombedda bilder.
Vi vet inte vad de betyder eller varför den fortsätter att besvara så här.
Det vi vet är att när vi kör prestandatester på A.I-
-så ökar beräkningstiden samtidigt som dess uteffekts optimalitet sjunker.
- Använder mer tid för att göra mindre. - Ja, det kan man säga.
Det gjorde jag precis.
Många barn besöker mig.
De har alla något som bekymrar dem.
Ibland vet de vad det är. Ibland inte.
Det hjälper om vi pratar om sakerna.
Du... Dina skor är inte knutna.
Vet du hur man knyter dem?
Vill du att jag ska visa?
Så...
Vi tittar vad vi har här.
Dockor. Målarböcker.
Titta, och vi har, en kort med ansikten.
Glad. Ledsen. Rädd.
Lek med vad du vill.
Jag ska prata med din mamma en stund.
Det här kommer ta ett tag.
Jag kan vänta utanför om det får det att gå fortare.
- Mer tid än bara idag. - Jag väntar utanför.
- Vart har du varit? - På en löprunda.
- Du har varit borta i sex timmar. - Antar att jag är saktfärdig.
Jag vände tillbaka till Shermans hus. Fick inte reda på något. Hur var han?
- Nyfiken, smart, irriterande. - Så han är bra på sitt jobb.
Bättre än vi på vårt. Vi buggade kontoret men vi behöver patientfilerna.
- Ska du tillbaka? - Inte mitt förstaval.
Jag mår bra, okej?
Jag bara rengjorde det. Jag trodde... Trodde jag hade tömt den.
Bara ett brännmärke från hylsan.
Översättning: SSG - SweSUB Group © TAZ www.SweSUB.nu
- Vill du vara flickan? - Var är hennes mamma?
Jag vet inte. Vart tror du hennes mamma är?
Hon jobbar.
Hon gillar inte sättet hennes mamma tittar på henne.
Jasså? Hur tittar hon på henne?
Hon vill berätta en hemlighet.
Jag vill ha tillbaka min gamla mamma.
- Din dotter är fin. - Tack så mycket.
Hon liknar sin mamma.
Ja.
Det gör hon.
Jag måste prata med din mamma en stund, okej?
Vänta här.
Vad är dina starkaste minnen från barndomen?
Mina starkaste minnen?
Ja, vad minns du bäst? Vad är mest levande för dig?
- Varför undrar du det? - Savannahs är hennes fars död.
Att höra nyheterna, begravningen.
Hon är för ung för att ha en distans till det.
Ja, men vi kan inte få henne att växa snabbare, eller?
Jag... Jag är säker på att du har det svårt.
Du måste försäkra för Savannah att hon inte har förlorat sin mamma också.
Hej...
Kan du den med ekorren och trädet?
Du gör en ögla för trädet.
Ekorren springer runt trädet.
Sen dyker han ner i hålet och kilar ut på andra sidan.
Savannah.
John.
- Det vanliga? - Ja. Tack.
- Jesse? - Hej, älskling.
Vad gör du här?
- Connor skickade dig. För vad? - Vad skickade Connor dig tillbaka för?
- Du är här så du måste veta det. - Ingen sa något.
Och du reste utan att säga adjö.
Mina order var att upprätta en säker plats och vänta. För vad vet jag inte.
- Jag väntar. - I parken. Ätandes varmkorv.
- Och du? Varför har Connor skickat dig? - Han skickade inte tillbaka mig.
Vad menar du?
Det där är nytt.
Inte för mig.
Det är metall överallt nuförtiden. Letar efter oss. Jobbar för oss.
Connor har minst en i alla större baser.
En stor ballade ur, slog ut halva bunkern.
Bird. Cullie.
Det är från samma splitter som dödade Cullie.
Hur kom du hit?
Cullies bror. Han är en tidstekniker.
- Det var han som... - Som skickade tillbaka dig. Jag vet.
Har du avvikit?
Jesse, stack du ifrån kriget?
- Jag behöver en plats att vila på. - Du är soldat. Du slåss.
Inte längre.
När allt tar slut, vill jag vara hos dig.
Derek, snälla.
Jag vill inte att allt ska ta slut.
Jesse, inte igen.
När jag visade dig in, kollade du upp utgångarna.
Du pratar med en veteranläkare. Vi gör samma sak varenda dag.
Jag är ingen veteran.
Nej, självklart inte. Din pappa var väl det?
Veteraner är väl de som kommer tillbaka?
Min pappa kom aldrig tillbaka, så...
Mitt misstag. Förlåt.
Du... Du hade inte det där igår. Vad hände?
Ett brännmärke. Olyckshändelse. Jag lagade mat.
Vad lagade du?
Vad... Vad har det med saken att göra?
Bara nyfiken.
Jag kokade pastavatten.
Varför tror du din mamma tog med dig hit?
Jag vet inte. Hon säger inte allt.
Varför tror du, att du är här?
Ingen aning.
Lagar du ofta mat till familjen? Är det en roll du tar på dig?
- Vad? - Vad är din roll i familjen?
Gör?
Jag går i skolan. Umgås. Jag är ett barn.
Är du det?
Tror du att jag ljuger? Titta på mitt pass?
Jag menade bara att vissa barn som förlorat en förälder-
-känner sig pressade att ta över platsen som den frånvarande föräldern.
De... De växer upp snabbt.
Intressant att du nämner pass när många skulle säga körkort.
Har du någonsin... känt för att rymma?
Hela tiden.
Varför? Varför vill du rymma?
Jag vill att du ska veta att allt du säger stannar mellan oss.
Det här är en säker plats.
Nej, det är det inte.
Det är inte säkert någonstans.
Visste du att 60% av alla tonårssjälvmord begås med pistol?
- Det var en olycka. - Första försöken brukar uppfattas så.
Vad är det som tar så lång tid?
Kan vi prata?
Skulle vilja träffa John igen, ensam.
- John? Varför? - Jag skulle vilja träffa er alla igen.
Jag tror er dotter har någon sorts social störning
Det är för tidigt att säga, men hon visar möjligt Aspergers symptom.
- Och John? - Det här kan låta konstigt-
-men han påminner om veteraner jag brukade behandla.
- Krigsveteraner. - Ja, speciellt från Vietnam.
Sättet han utvärderar ett rum på.
Hans vaksamhet. Sättet han rör sig på.
Vet du något om våld i hans förflutna?
Han har aldrig utsatts för våld, om det är det du antyder.
Nej, nej. Jag antyder inget sådant.
Tack så mycket.
Det kanske inte blir jag, men pojken behöver prata med någon.
Vi pratar.
Det räcker inte.
Konstigaste med henne?
För att ha en av den tekniska världens bästa hjärnor, så är hon en luddit.
Din lögnare.
- Cykel eller bil? - Cykel.
- Elektrisk eller akustisk? - Han tror han är smart.
Jag känner dig helt enkelt.
Berätta hur arbetet...
Kom igen, berätta för dem.
Min far var slaktare.
En av de äldsta butikerna i Edinburgh. Vi hade inte pengar till skolmaterial.
Hon skriver på slaktpapper. Stora rullar med flottpennor.
Jag gillar hur det luktar.
Miss Weaver, du behövs i labbet
Den vill inte köra några test eller diagnostiseringar.
Den spelar bara upp de här konstiga bilderna och gör ekvationer.
Vi kanske borde överväga skrotning och börja om med en ny plattform.
Jag kanske ska skrota teamet också?
Eller verkar det lika obehärskat?
Det konstigaste med henne?
För att ha en av den tekniska världens bästa hjärnor, så är hon en luddit.
Pappa rör vid din mage hela tiden.
- Gör han? - Försöker han krama mig?
- Jag vet inte. - Det tror jag.
- När ska vi tillbaka till Sherman? - Vi ska inte tillbaka, inte än.
Patientlistan är kört. Han har krypterat namnen.
Banden är värdelösa, men vi lyssnar mer.
- Jag kan trycka på mer. Hitta något. - Som vad?
Vet inte. Han finns på väggen av en anledning.
- Han kan ha en trippel-åtta efter sig. - Eller om sex månader från nu.
- Listan har ingen tidtabell. - Så du vill ge upp?
Vi vet inte vad Skynet vill med honom. Vi kan inte lita på honom.
Hans namn kanske finns på listan för att han hjälper John.
Hjälper John? Vad får dig att tro att han behöver hjälp?
Vad får dig att tro att jag inte behöver det?
Behöver du det?
För du kan prata med mig, John. Det har du alltid kunnat.
Jag mår bra.
Jag hade en gång en vän.
Vi grävde tunnlar ihop.
Tuffaste jävel jag känt.
En dag, gick han ut för att pinka och...
...när han var utanför, bestämde han sig för att skjuta huvudet av sig.
Han slogs och slogs för sitt liv, sen kunde han inte det mer.
John är inte självmordsbenägen.
Nej.
Men vad är han?
Han är inte en pojke. Han är inte en man. Han är inte en soldat.
Han har förändrats.
Såg sin mamma döda en man.
Jag kommer inte skrika.
- Ska du av? - Jag ska ner.
Jag måste be dig att gå av på den här våningen.
Självklart.
Vi utvecklar en interaktiv mänsklig A.I. Den är som ett barn.
Det neuronnät behöver tränas att känna igen bilder.
Antar att jag fortfarande är lite fundersam över varför du bad mig komma.
Vi höll på att träna A.I., när den slutade köra testerna.
Nu... är allt den spelar upp, det här.
Vad är det som är roligt?
Om man förstår skämtet.
Den ställer en fråga. Frågetecknet betyder "Varför".
Ekvationer, är "matte". Böcker är, böcker.
Och bilderna här, representerar alla sorgsenhet.
Om man sätter ihop allt blir det, "Varför är en mattebok så ledsen?"
En gåta, ett skämt. En tredjeklassare berättade den för mig.
Runt tre-fyraårsåldern, så börjar ett barn ställa frågor.
Men er A.I. verkar vara mer avancerad. Den känner igen humor.
Det sker inte förrän...
Ja, vissa får aldrig någon känsla för humor.
Om det här vore en av mina patienter-
-skulle jag säga att det var ett begåvat barn som blivit uttråkad.
Den roar sig. Men det är ju omöjligt. Det är ju bara en maskin.
Ja, omöjligt.
Varför är en mattebok så ledsen?
För att den har så många problem.
Varför vill du rymma?
Jag vill att du ska veta att allt du säger stannar mellan oss.
Det här är en säker plats.
Nej, det är det inte. Det är inte säkert någonstans.
Känner du dig inte säker med familjen?
Min familj? Säker?
Din mamma verkar vara en stark kvinna. Får inte det dig att känna dig säker?
Det kunde det, om det vore det hon ville.
Säker är det sista hon vill att jag ska känna mig.
Det har jag svårt att tro.
Jag är säker på att hon har rätt.
Hon har alltid rätt.
Rädsla kan vara en bra sak.
En dålig dag kan det hålla dig vid liv.
Har du sådana dåliga dagar?
Jag...
...tänkte på den gången vi träffades.
Du hittade mig utanför bunkern.
När du skulle pinka och nästan tog självmord.
Jag tror inte att jag har tackat dig för vad du sa den dagen.
Jag tror de exakta orden var, "Din gylf är öppen."
- Ja. - Det var den.
Finns det ett ord för det vi precis gjorde?
- Ett ord? - För det vi precis gjorde.
Jag kan komma på ett par stycken.
- Kan du? - Vill du höra dem?
Nej.
Jag vill höra ett nytt ord.
- Är det här ditt sätt att bli av med mig? - Du är borta snart ändå.
Vad ska vi med ett nytt ord till?
Är ganska säker på att du ligger med mig även om jag använder ett gammalt.
- Jag kanske väljer...att missförstå. - De gamla orden.
Jag har ett nytt liv, Derek. Jag vill ha nya ord.
Kom på ett så kanske jag låter dig stanna.
Jag är törstig.
Kan du ge mig något att dricka?
Tror aldrig att jag sett något liknande.
Det är till min dotter.
Säker på att hon kommer älska det.
Tror du det?
Jag vet inte vad hon älskar.
Hur går robotjakten, Mr. Ellison?
- Absurt, när du säger det så. - Säg till om du behöver resurser.
Jag har en fråga, om det är okej.
Källaren. Vad pågår därnere?
Det verkar vara hög säkerhet.
Och av en bra anledning, Mr. Ellison.
Vi bygger något.
Lycka till med jakten.
Ledsen för missförståndet, min assistent är borta idag.
Rekryteringsfirman skickar någon.
Är du okej?
Du sa att det här var en säker plats?
- Att jag kan säga allt? - Det stämmer.
Min mamma vill inte att jag kommer hit.
Hon oroar sig.
- För dig? - För alla.
Hur är det med din syster? Är hon orolig för henne också?
Min syster...är starkare än mig.
Har någon har brutit sig in hos dig?
Hon glömde min födelsedag.
Jag trodde iallafall det.
Hon skickade iväg min syster efter en tårta.
Vi var ensamma, och en man bröt sig in.
Han ville ha datorutrustning.
Han band oss.
Vad hände sedan?
Inget.
Ingenting hände.
Han fick vad han ville och lät oss gå.
John...
Ibland känner barn att de måste... skydda sina föräldrar.
Men det är inte ditt jobb.
Du är inte en av mina veteraner. Du är inte en...soldat.
Du får vara ett barn.
Nej.
- Den var där för Dr. Sherman. - För att döda honom.
Det Sherman ska göra eller inte göra, kommer han leva för att göra.
Vi får inga svar från den här. Vad gjorde du med den?
När jag gick in i CPU:n, förstördes det av sig självt. Modellen är ombyggd.
Med en självförstörande mekanism?
Skynet vill inte att jag omprogrammerar i framtiden.
- Det här är ett sätt att stoppa dig. - Antar att de blir smartare.
Tiden är slut, Savannah. Vi ses nästa vecka.
Kan du leka en stund, Savannah? Jag vill prata med doktorn.
- Jag är imponerad av ditt arbete. - Du har gjort ett bra arbete du med.
Savannah verkar gladare.
Antar att du jobbat hårt med att visa den mor hon kände innan sin fars död.
Ja, det har jag. Men jag pratade inte om ditt arbete med Savannah.
Jag menade insikten i mitt projekt.
Jag skulle behöva någon med dina instinkter i mitt team.
Jag är... Jag är smickrad, men jag har ett ansvar mot mina patienter.
Som konsult då. Du jämställde A.I med ett barn. Hjälp mig att uppfostra den.
Du inser väl att du pratar med en man som inte ens klarar av en gräsklippare?
Se det som en av dina patienter. Du kommer klara det bra.
När jag var barn, räknade jag på rullar av slaktpapper.
Min far tog med sig det hem från jobbet.
Jag gillade lukten. Det är mitt mest levande minne från barndomen.
- Vad luktade papperet? - Koblod.
1678, diagnostiserade läkare det mentala lidandet hos soldater som "Längtan".
Hemlängtan. En längtan att återvända till det förflutna.
Krigets grymma verklighet är att det inte finns någon återvändo.
Ingen återvändo till oskyldighet.
Det som förlorats fortsätter vara det.
Som för min far, så hade krigets sår tömt mig på blod.
Inga ord av tröstan.
Inga ord av förlåtelse.
Inga ord alls.
Jag blev förvånad när du ringde.
Börja med att berätta varför du är här.
Översättning: SSG - SweSUB Group © TAZ www.SweSUB.nu