Richard Cypher, du är den sanne Sökaren.
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND, Dvärghamstern - www.SweSUB.nu
Säsong 2 Episod 14 - Bound -
Väktaren av underjorden, hör vår bön.
Även om vi vandrar i den här världen, lever vi bara för att släcka ljuset.
Vi bugar inför dig och troget utför din befallning.
Systrar, Nicci har nu två gånger misslyckats att döda Moderbekännaren.
Hon vanärar oss i Väktarens ögon.
Vi kan lyckas där hon har misslyckats, genom att ta hennes Han.
- Hon är för stark. - Därför måste vi öka vår styrka.
Vissa av er får offra sin Han.
- Hur ska vi besluta? - Vi har redan beslutat.
Du store Väktare av underjorden, när jag går på vägen mot evigt mörker-
-ge mig styrka att utföra din vilja.
Merissa, tror du verkligen din Han kan konkurrera med min?
Jag är inte här för att konkurrera med din Han. Jag är här för att ta den.
Ni är bara fyra. Antingen överskattar ni er makt-
-eller så underskattar ni min.
Vi har redan dödat två systrar.
Och de har tidigare dödat fem.
Så du ser, Nicci, oddsen är inte 4-till-1, utan 40-till-1.
- Syster Nicci. - Lord Rahl, har jag misshagat Väktaren?
Stanken av ditt misslyckande äcklar honom även i underjorden.
Men det finns ett sätt som du kan återfå hans ynnest.
- Berätta. - Ge mig Tårarnas sten.
Kompassen som pekar mot Tårarnas sten fungerar bara i händerna på Sökaren.
Kan du inte kontrollera kompassen, måste du hitta ett sätt att styra Sökaren.
Bekännaren? Profetian säger att Väktaren misslyckas så länge hennes hjärta slår.
Vi löser problemet med hennes hjärta när du får stenen från Sökaren.
Jag kanske vet ett sätt att kontrollera Sökaren-
-hitta stenen och döda Moderbekännaren.
En slinga av Moderbekännarens hår.
Du har tjänat Väktaren väl.
- Vad är det? - Jag sov inte så bra.
Cara är nog inte tillbaka från jakten på en stund, om du vill vila lite mer.
- Det blir säkert bra. - Richard.
Jag jagade en bock. Jag hittade nåt bättre.
Var är resten av dina systrar?
Svara honom.
Cara, sluta!
- Vad har hon gjort med mig? - Hon kastade en moderskapsförtrollning.
Den kopierar mor-barnkontakten. Vad som händer modern händer barnet.
Kahlans överlevnad är nu helt beroende av min.
Förtrollningen skulle kräva all din Han. Hon kan inte använda nån annan magi.
Jag behöver inte någon annan magi för att få vad jag vill ha.
En Alkalis sten.
Den är dödlig. Gör du inte som jag säger, biter jag och Bekännaren dör.
- Och vad är det du vill? - Du ska leda mig till Tårarnas sten.
Försöker ni följa oss dör Kahlan.
- Och det gör du också. - Jag är inte rädd för döden.
Och inte heller de fyra Mörkrets systrar som försöker döda mig och ta min Han.
Jag behöver ditt skydd, om du vill att hon ska leva.
Döda henne. Cara kan återuppliva mig med Livets andetag.
För att återuppliva henne, måste du återuppliva mig.
Jag går till bron nu, och om du inte är med mig när jag kommer dit-
-då möter Moderbekännaren och jag Väktaren tillsammans.
Vi kan inte låta henne göra det. Hon använder mitt liv som vapen mot dig.
Just nu har vi inget val. Zedd hittar ett sätt att upphäva förtrollningen.
Vad som än händer, låt henne inte få stenen.
Jag låter ingenting hända dig.
Då är det bäst att inte låta nåt hända henne.
- Vet du hur man bryter förtrollningen? - Det gör jag, men...
Det enda sättet att bryta bandet är att återupprätta det starkare bandet.
Den med Kahlans riktiga mor.
- Min mor är död. - Det kan fortfarande finnas ett sätt.
Moderskapsförtrollningen sträcker sig till döden och bandet till din mor.
- Jag kan kalla på henne ande. - Kan jag se henne igen?
Bara en kort stund, men tillräckligt för att bryta förtrollningen.
Att frambesvärja döda är inte enkelt. Formeln kräver många ingredienser.
Den viktigaste är nåt som tillhörde din mor. Något hon värderade högt.
När Dennee och jag lämnade hemmet hade vi tur att få med oss kläderna.
Min far har allt min mor ägde.
Vet du var vi kan hitta honom?
Senast jag hörde bodde han i Gramalia.
Även om vi hittar stenen och du förstör den-
-även om du dödar dig själv och tar Kahlan med dig-
-kommer du inte att vinna. - Din kamp mot Väktaren är meningslös.
I slutändan kommer han att vinna. Det gör han alltid.
Livet är flyktigt, döden är evig.
De har hittat oss.
Spring.
Gramalia är precis bakom åsen.
Min fars ägor är strax väster om floden. Om han fortfarande är kvar.
- Hur länge sedan är det? - Femton år.
- En nära familj. - Det är okej!
När min far blev bekänd av min mor, var han förstås fäst vid oss.
Men när hon dog, fick vi reda på vem han egentligen var.
Jag var 5 år. Dennee var bara 3 år.
Han tvingade oss att bekänna människor, så han kunde bli rik.
Män med fruar och familjer blev till slavar.
De gav honom allt de hade.
Det var en man, Devon. När vi bekände honom-
-blev hans hustru förkrossad och bad oss att ge honom tillbaka till henne.
Då tänkte jag att närmast min mor var hon den vackraste kvinna jag sett.
Min far tyckte det också.
Han tvingade oss att bekänna henne och beordrade henne till sin säng.
Du hade en kraft, det hade inte han. Du kunde ha bekänt honom.
Jag vet det nu, men han var den här stora, skrämmande mannen...
...och vi var bara...små flickor.
Du ska inte prata om det här, Kahlan. Det upprör dig.
- Det är inte det. - Vad är det?
Det är Nicci.
Vänta, vänta.
Hela området är laddat med Drakandedräktens minor från kriget.
- Här kan inte systrarna följa oss. - De behöver inte, för vi är döda.
Följ mina steg exakt.
Skynda, de kommer närmare.
Vi kan inte gå över. Det är för farligt.
- Nicci har blivit sårad. - Då är Richard i fara.
Rör dig inte.
Minorna exploderar inte när man trampar på dem, utan när man kliver av dem.
Håll dig låg och rör dig inte.
Jag lägger ner stenen, och du tar bort handen. Förstår du?
Nu.
Kom.
De är för långt bort. Ödsla inte era dacran. Jag har en annan idé.
Jag har provat alla formler jag vet.
Såret läker inte förrän Niccis är läkt, och hon kan inte använda magi.
Då får vi bara hålla det rent.
- Din far är inte på godset. - Har han flyttat?
Nåt sånt.
- Ser man på. - Hej, far.
- Du är för sent ute att döma mig. - Jag behöver inte döma dig.
Du är säkert skyldig till vad du är inlåst för och mer.
Du kom inte hela vägen bara för att förolämpa mig.
Jag har kommit för min mors saker. Var är de?
- Jag brände dem. - Det tvivlar jag på.
Mors smycken var mycket värdefulla.
Lika mycket som du hatade min mor, vet vi båda att du älskar rikedom mer.
Har du inte ett palats fyllt med juveler i Aydindril?
- Vad vill du med mina? - De är inte dina.
Nu tillhör de en krigsherre vid namn Aramis. När Rahl föll-
-tog Aramis kontroll över Gramalia och kastade alla motståndare i fängelse.
Min egendom var finast i provinsen, så Aramis tog den, och allt i den.
- Då tar vi juvelerna från honom. - Aramis vet inte om att han har dem.
Vad menar du med att han inte vet?
Min kära dotter, jag är inte dum.
Livet har lärt mig att man kan förlora allt på ett ögonblick.
Jag begravde alla juvelerna i säkert förvar i marken.
Var?
- Berätta. - Annars?
Ska du bekänna mig?
Ska du göra en kärleksslav av din egen far?
En trollkvinna lade en förbannelse på Kahlan.
Det som händer trollkvinnan händer Kahlan.
Om du inte hjälper oss, kommer din dotter att dö.
Ett ord från Moderbekännaren får mig ur det här helvetet. Jag kan ta er dit.
- Jag kan ordna en kort permission. - Det är...
Det duger inte.
Jag miste sex år av mitt liv när jag var bekänd.
Jag har slösat månader bakom galler. Jag vill inte förlora mer tid.
Har vi ett avtal?
Det har blivit värre.
- Vi kan behandla det på gården där. - Handen är bra. Du oroar dig för Kahlan.
Behandlar du inte det rätt så varar det sig. Och det sinkar oss. Vill du det?
- Hur känns det där? - Bättre. Tack.
Varför förstör din man skörden?
Fälten har invaderats av Ormrankor. Den lever på det vi odlar.
För några veckor sedan kom de över på granntomten-
-kröp in genom fönstret och ströp den lilla pojken när han lekte.
Stackars barn.
Sanningens svärd skär genom nästan vad som helst. Jag kan hjälpa din man.
Välsigna dig, Sökaren. Han har hållit på i flera dagar.
Edwin.
Säg att du inte hinner.
Edwin. Det här är Sökaren. Han ska hjälpa oss.
Jag är ledsen, men jag hinner inte hjälpa er.
Jag kommer tillbaka så fort jag kan.
- Jag hade hunnit döda Ormrankorna. - Hjälper du alltid folk under uppdraget?
Inte konstigt att du inte har hittat Tårarnas sten.
Även om du hade löst problemet, vad händer med nästa gård? Och nästa?
- Jag måste ju kunna få hjälpa nån. - Där har du fel.
Vad skulle du göra med en häst vars ben var brutet? Du skulle döda den.
Världen är som en halt häst. Att hjälpa människor förlänger bara deras lidande.
Skatten ligger i en glänta bortom de där träden.
Om du överraskar en av vakterna och bekänner honom, kan han döda resten.
Nej! Vi smyger oss in och tar juvelerna utan att döda eller bekänna nån.
- Brukar du inte bekänna folk? - Du vet ingenting om mig.
Frederick, ska inte vi ta och titta runt lite, se vad vi har emot oss?
Han kanske är en skitstövel, men hans strategi lät bra.
Det var brutalt och fegt. Precis som han är.
Jag trodde det värsta om min far...
-...men jag hade fel. - Det är inte samma sak.
Du torterades till att tro att han hade svikit dig.
Jag vet vad min far gjorde. Jag har upplevt det.
- Du överlevde. Det gjorde dig starkare. - Jag vill inte prata om det.
Förlåt...
Det var inte meningen att snäsa åt dig. Jag är bara...väldigt trött.
Du är utmattad.
Vi måste stanna och vila.
Du vill att de ska hinna bryta förtrollningen.
Vilar vi inte, så klarar vi inte av systrarna när de anfaller igen.
Regnet kommer snart.
Övernattar vi på värdshuset vi passerade är våra spår bortspolade när vi vaknar.
- Tillräckligt varmt? - Kahlan har det säkert väldigt skönt.
Om jag blir förkyld talar jag om det.
Jag ska höra efter om nån på värdshuset vill sälja hästar till oss.
De byter av varandra. Nu har vi vår chans.
Mår du bra?
Jag mår bra.
Bara lite yr.
Bartender.
Ge damen ett glas vin till.
Här är det.
Kan du hålla den här? Den är tung.
Skynda på.
Slå mig.
- Du hörde mig. - Om det är vad du vill.
Kahlan?
- Är du okej? - Här!
- Du blöder. - Igen.
Jag kan inte röra mig.
Bort från henne!
Jag gjorde bara vad hon bad om.
Du förstörde allt det roliga.
Varför?
Du gick tillbaka för att hjälpa bönderna fast jag sa att du inte skulle.
Nu vet du konsekvenserna av att inte lyda mig.
Om du gör det igen, betalar Kahlan priset.
Du har Kahlans blod på händerna, Richard.
Men du kanske vill hjälpa henne.
Vi kan få henne att må bättre.
Vad är du för ett monster?
- Är du okej, Kahlan? - Jag tror att det är över.
- Behöver du vila? - Nej. Jag mår lite bättre nu.
Det bör hjälpa mot svullnaden.
Jag brukade också ta hand om folk. Det är sant.
När jag var ung ville jag bara tjäna Skaparen och bli en av Ljusets systrar.
För att bevisa att jag var värdig, hjälpte jag män i fängelset.
Det fanns en fånge...
Han tyckte om när jag sjöng psalmer. Han ville be tillsammans med mig.
Jag sa till vakten att det var okej. Så fort han gick...
...tvingade sig mannen på mig.
Jag gick till prelaten och berättade allt. Jag sa att jag ville döda mannen.
Men prelaten sa att Skaparen hade gett mig en stor möjlighet...
...att ge den heliga gåvan av förlåtelse.
Vad gjorde du?
Jag gick tillbaka och försökte förlåta honom.
Jag bad till Skaparen att låta ljuset skina igenom mig, men...
...mannen tvingade sig på mig igen.
Jag skämdes så. Jag ville inte berätta för prelaten att jag hade misslyckats.
Den natten, när jag somnade...
...drömde jag om att skära halsen av honom med min dacra.
Och jag visste att det var ett budskap från Väktaren.
Ett löfte att om jag tjänade honom, skulle han beskydda mig.
Så nästa dag gick jag tillbaka-
-och jag skar upp fångens strupe.
Det var hans sista andetag.
Jag kände ingen skuld eller fasa över mina handlingar. Jag kände mig mäktig.
Det var då jag visste att jag hade blivit en syster.
Mörkrets syster.
- Det som hände med dig var fel. - Hela världen är fel. Därför vill-
-Väktaren avsluta den.
Jag tackar honom varje dag, för att han ger mig styrka att hjälpa honom.
Nicci, du är stark.
Men en persons styrka kommer inte från Väktaren eller Skaparen.
Din styrka är din. Vad du gör med den, är upp till dig.
Jag var säker på att minnas när jag såg hennes saker.
Jag vet inte ens vilka som är hennes, eller vilka som betydde nåt för henne.
När jag var under bekännelse, fick hon den här för att fira din födelse.
Hon fick matchande örhängen när din syster föddes.
Din mor bar dem varje dag.
- Jag förstår inte att jag har glömt. - Det kan vara mer som du har glömt.
- Jag minns tillräckligt mycket. - Som när vi åt lunch tillsammans?
Du tyckte om när jag skar äpplen i form av stjärnor.
När jag lyfte dig så att du kunde mata hästarna.
Det gjorde du bara för att du var bekänd.
Jag valde inte att vara med din mor eller att ha barn, jag blev tvingad.
I tre dagar har du varit i häxans händer. Jag var bekänd i sex år.
Bekännare väljer inte hederliga män som makar.
Menar du att jag förtjänade det?
Se på den här.
Hennes namn var Leah. Jag gjorde den åt henne.
Hennes far var skulptör. När jag frågade om att få gifta mig med henne-
-erbjöd han sig att lära mig allt han visste.
- Jag hade hittat mitt kall. - Vad hände?
Min far. Sonen fick inte bli skulptör. Eller gifta sig med dottern till en.
Han hade ambitiösare planer för mig. Jag skickades till Drakkåren.
Jag kunde inte vänta till min tjänst var över, så jag kunde återvända till det-
-jag älskade. Men jag hann inte. Din mor bekände mig i strid.
Vad som än hände dig, rättfärdigar inte det du gjorde mot oss.
I åratal var jag livrädd för vad du skulle tvinga oss att göra.
Dennee grät varje kväll. Jag kunde inte ens trösta henne-
-för att du hade bundit våra händer.
Det finns ingen ursäkt för det jag gjorde. Men rädslan ni hade för mig-
-var inget mot den rädsla jag hade för er två.
Vetskapen om att mina barn kunde förgöra mig med en beröring...
- Har du hittat nåt? - Hennes halsband.
Allt vi behöver är solljus. Förtrollningen fungerar inte utan den.
- Nu handlar det bara om några timmar. - Jag hämtar mer ved till elden.
Det där var ingen vanlig spindel. Den är skickad av Mörkrets systrar.
Jag har bara ett par timmar kvar.
- Vi måste ta dig till en helare. - Bara en sak kan rädda mig.
Nektarn från Midnattsblomman. Den växer bara i Arboreagrottorna.
Vi passerade grottorna igår. Hur kan det vi behöver vara så nära?
- Det är en fälla. - Systrarna kommer att vänta på oss.
- Varför inte använda ett starkare gift? - De vill döda mig och ta min Han.
Vi har inget val. Om du inte får tag i blomman, dör du. Även Kahlan.
Du mår bra när förtrollningen är bruten.
Det är Richard jag är orolig över. När förtrollningen bryts-
-kan Nicci använda sin magi. - Richard klarar av Nicci.
Det här bör lindra svullnaden.
Kan du skynda dig, trollkarl?
Om jag dör måste du se till att Richard inte tror att det var hans fel.
Du kommer inte att dö.
- Nej! Kahlan. - Håll ut, Nicci!
Förbannat, Nicci, kämpa!
Kom igen, stanna hos mig.
Gör inte det här, ge inte upp!
Jag är här, Kahlan.
Jag älskar dig så mycket. Jag älskar dig så mycket.
Kan du höra mig, Kahlan? Jag älskar dig.
Kan du känna det här?
Och det här?
Jag älskar dig.
Du lever.
Kahlan?
- Kan du stå upp? - Jag tror det.
De är här.
De försöker att röka ut oss. Vi behöver din magi för att slåss mot dem.
- Bryt moderskapsförtrollningen. - Jag har varken tid eller ingredienser.
- Mamma? - Min vackra Kahlan.
Det är så mycket som jag vill berätta, som jag vill fråga om.
Det här varar inte länge. Du måste röra vid hennes händer.
När du föddes, visste jag att du skulle bli något extra.
Jag är inte stark nog. Jag behöver dig.
Även som liten flicka, var ditt hjärta bättre vägledare än jag nånsin kunde bli.
Jag är så stolt över dig, Kahlan.
Ge dig inte av.
Min magi är tillbaka.
Det fungerade.
Då är Richards liv i Niccis händer.
Jag kan få dig att leda mig till Stenen.
Jag kommer att kämpa till sista andetaget.
Profetian säger att du hittar stenen och ger den till Ljusets fiende.
Du gör mer nytta för Väktaren när du är vid liv.
Tack för att du fick mig ur fängelset.
Jag vet att du hade dina skäl...
...men tack ändå.
Du räddade mitt liv, vid godset. Vi är kvitt.
Far...
Oavsett var de kommer ifrån, antar jag att de är dina.
Jag har ingen användning av dem.
Du kan starta ett nytt liv, ett hederligt liv.
Det är inte för sent att bli skulptör.
Kahlan.
De här tillhör dig och din syster. Jag vill att du ska ha dem.
Jag behåller dem och gör som du säger.
Inte för att Moderbekännaren befallde mig...
...utan för att min dotter bad mig.
- Hur hittade ni mig? - Jag förtrollade dina skor.
Jag skulle aldrig skicka iväg dig utan att kunna hitta dig igen.
- Jag är ledsen för det som hände dig. - Jag mår bra nu när du är trygg.
- Du verkar hel och fin. - Trevligt att se dig med, Cara.
- Vad hände med Nicci? - Hon är fortfarande där ute.
Väktaren är inte glad.
Jag har faktiskt tänkt på Väktaren.
Eftersom du är hans springpojke, kan du lämna ett meddelande från mig.
Berätta för din herre att jag inte tjänar honom längre.
Säg inte att Sökaren har övertalat dig.
Min lojalitet är inte hos Sökaren. Inte heller hos Skaparen eller Väktaren.
Min styrka är min, bara min.
Från och med nu, tjänar jag bara mig själv.
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND, Dvärghamstern - www.SweSUB.nu