Profetien siger at Seekeren vil besejre Darken Rahl.
Takke være Seekeren, er det monster død.
Og vil rådne op i al evighed i underverden.
Knæl for Vogteren.
Tilgiv mig, herre. Jeg har svigtet Dem.
Nej, du har fået succes. Nøjagtig som jeg havde tænkt mig.
Det er en åbning i sløret der adskiller underverden fra den levende.
Det skete da jeg slå Rahl ihjel
Så længe den er åben kan vi ikke forhindre Vogteren fra underverden -
- fra at sende hans håndlanger for at bringe død over alt levende.
Den eneste måde at lukke åbningen på, er måden Skaberen forseglede underverden.
- Tåre Stenen. - Vi vil finde den.
Opsøg abbed af Ulrich, han har hemmelig- heden om stenen tæt på hans hjerte.
Hun var den som hjalp mig med at slå Darken Rahl ihjel.
Hun gjorde det for at redde sit eget skind.
Hvis du er dum nok til at afvise D’Harans trone, så har du endnu mere brug for mig.
Hvis det er et trick, slår jeg dig ihjel.
Vogterens mærke. "Ham der vil tilintetgøre alt liv."
Richard Cypher, du er den sande Seeker.
Danske tekster af Maat Danevang Text Service
Tak fordi du lånte mig den. Den hjalp mig ikke lige frem med at sove bedre.
Det vil tage et stykke tid at vende sig til at have en Mord-Sith i lejren.
Hvis Richard stoler på Cara, vil jeg tro, vi må lære det også.
- Gør det ondt? - Det er ikke noget.
Tyrannens ånd kom tilbage fra graven og brænde Vogterens mærke på dit bryst?
Det er ikke bare ingenting, Richard.
Jeg ville ønske, jeg vidste hvad det betød.
Vi er nødt til at forsegle åbningen mellem denne verden og underverden.
Og for at gøre det, er vi nødt til at finde Tåre Stenen.
Og for at finde stenen, er vi nød til at tage til abbed af Ulrich.
Det må være mindst tre måneder siden det brænde.
Ukrudtet er mindst så gammelt.
- D’Harans gjorde det. - Jamen hvor er så ligene?
Hvis abbed ikke er her, er vi rejst langt for ingenting.
Hvis D’Harans gjorde det her, og ikke slog munkene ihjel.
Hvor ville de have ført dem hen?
Fra her, ville de føre dem til Tothrayne.
Hvad er Tothrayne?
En koncentrationslejr.
Nej, gør det ikke! Jeg har en søn! Krigen er over.
Jeg vil ikke død!
Af sted! Jo hurtigere I læsser den, jo hurtigere får I jeres belønning.
General, hvorfor henretter vi stadig fanger... Kriger er over.
Vi burde være langt væk fra dette sted.
De har hørt rapporterne om repressalier mod D’Harans.
Den bedste måde at sikre sig på, for hvad der er blevet gjort her...
...er at forvisse sig om at ingen kan fortælle historien.
Bare rolig, kommandant.
Vi tager denne skat og vi vil være langt væk herfra -
- før nogen kommer og leder efter gengældelse.
Lige så snart vi er færdige med denne opgave.
Bliv der!
Og her er din belønninger.
Okay, jeg vil gøre dig en tjeneste. Jeg vil efterlade den løs.
Det vil tage længere før du dør.
Seekeren. Dræb ham!
Tak for din tjeneste.
Tak, Seeker.
Vi leder efter abbed af Ulrich. Vi mener han er blevet bragt hertil.
Beklager, jeg ved ikke noget om en abbed.
Der er børn her vi må befri.
D’Harans kom ikke bare efter modstandsfolk.
De tog også vores familie.
Hvor er de?
Kom, jeg skal vise dig det.
Det er i orden. Du er i sikkerhed.
Jeg må finde min søn.
- Hvad er hans navn? - William. Jeg hedder Eleanor.
Være ikke urolig. Jeg vil dig med at finde ham.
Mor!
William!
Jeg troede, jeg havde mistede dig. Åh, gudskelov du er i sikkerhed!
Abbed af Ulrich. Han blev bragt hertil. Hvor er han?
Generalen fik ham henrettet i går.
- Jeg forsøgte at stoppe henrettelsen. - Du forsøgte ikke godt nok.
Vi levede alle i frygt for generalen.
Der er en grund til at vi kalder ham slagteren.
Hvis vi ikke havde fulgt hans ordre var vi blevet hængt.
Det kan I stadig blive.
Men det må Moderconfessoren afgøre.
Lås dem inde i cellerne.
Vi kom her efter abbed. Og han er død.
Der er ingen grund til at vi bliver her.
Se på de mennesker.
De er syge, de er bange. De har ingen steder at tage hen.
Vi kan ikke bare efterlade dem her.
Der er allerede nok sygdom på dette sted.
Lad os begrave de her lig før det bliver værre.
Lord Rahl?
Du tjente mig godt i live, General.
Det er mit håb, at du vil gøre det samme for Vogteren, nu da du er død.
- Jeg forstår ikke. - Det er ret simpel.
Vogteren af underverden, ønsker at give dig et tilbud.
Dem af jer som er stærk nok kan frit rejse, men for dem der ikke er, -
- vil vi lave en lejr for lige udenfor fængselet.
Hvis disse fanger skal overleve må vi dem noget mere end D’Harans havresuppe.
Skal vi give dem et varmt bad også?
Ved du om nogen er på vej i retning af Deerfork?
Dragenkorpset udslettede Deerfork for måneder siden.
Men det var min fars landsby.
Vi vil forsøge at finde ud af hvor de overlevende er blevet forflyttet til.
Deerfork var modstandsbevægelsens højborg.
Ingen vil være blevet efterlad i live.
Min far var ikke modstandsmand. Han var kun låsesmed.
Det ville ikke gøre en forskel for Dragekorpset.
Hvor skal vi tage hen?
Resten af min familie døde her.
Det gør mig ondt med dit tab. Men du må kæmpe for din søn.
Vi må se, hvad vi kan finde ud af om din far.
Vi burde ikke give hende falske håb.
Det er ikke så længe siden du tjente den som er skyld i al det her elendighed.
Forsøg idet mindste at vise lidt medfølelse.
Kom med mig.
Jeg har checket forrådskammeret. Der er knap nok mad til rotterne.
Hvordan kan der være så mange mennesker her uden mad?
Da krigen var slut, stoppede tilgangen af forsyninger.
Det mad der var, gik til vagterne.
D’Harans ville hellere stikke en kniv i vores mave end et varmt måltid.
Jeg sender Cara ud for at skaffe mad. Forhåbentlig vil der være nok til alle.
Alle?
Vi ville have mere, hvis vi ikke havde så mange munde at mætte.
D’Harans vil blive straffet, men vi vil ikke sulte dem for at opnå det.
Ja, Moderconfessor.
Jeg har brug for en hest. Jeg må begrave min bror.
Vi har brug for hestene til at skaffe forsyninger.
Du kan begrave ham udenfor ved de andre.
Jeg begraver ikke min bror ved siden af dem som dræbte ham.
Han burde ligges til hvile ved siden af hans mor og far.
Vi behøver noget frisk vand.
Min landsby er en halv dags rejse herfra. Jeg er tilbage i morgen med hestene.
Gør det hurtigt.
Det gør mig ondt med dit tab.
Seeker?
Jeg har hørt, at du leder efter abbed Henry.
Jeg var medlem af hans munkeorden.
Vi må betro dig en stor hemmelighed.
Der er blevet en åbning i sløret imellem denne verden og underverden.
Vogteren føre krig mod alt levende.
Han bruger åbningen til at sende grufuld væsner ind i vores verden.
Og den eneste måde at forsegle åbningen på, er at finde Tåre Stenen.
Vi har hørt at abbed Henry har kendskab til hvor stenen er.
En abbed af vores orden bære altid en medaljon.
Den har en rose indgraveret. Og den går i arv fra abbed til abbed.
Shota sagde, at abbed ville opbevare hemmeligheden tæt på hans hjerte.
D’Harans tog medaljonen, da de bragte os til det her frygtindgydende sted.
Vi levede i fred indtil D’Harans kom.
Grib abbed!
Hvad er meningen med det her? I har ingen myndighed her.
Der er ingen grund til det her. Vi er fredelige mænd.
Nej! Nej! Lad vær!
Den er hellig!
Alt fra abbed burde være opbevaret med de genstande vi tog fra de andre fanger.
Det var Slagterens plan at flygte med skatten.
Og forsvinde...
...og bruge det til at skabe et nyt liv for han selv og sine mænd.
Nu kan skatten hjælpe os med at give fangerne deres liv tilbage. Åben den.
Jeg har set ham før.
En mand kom til stalden. Og bad om en hest så han kunne begrave sin bror.
Tilsyneladende tog han skatten i stedet for.
Og du troede på hans historie?
Confessoren bad mig om at vise noget mere medfølelse.
- Siger du, at det var min fejl? - Ja.
Det er ligegyldigt hvis fejl det er. Vi er nødt til at finde ham.
Jeg kom for at give dem lidt mad.
Har du gjort det her?
Det var Slagteren.
Han er kommet tilbage fra graven.
Hurtigt, alle indenfor.
Denne vej.
Er det sandt hvad de siger, at Slagteren slog dem ihjel?
Jeg ved det ikke. Men I er sikre her i fængselet.
Vi er nødt til at anbringe en vagt i nat, sikre os at ingen kommer ind eller ud.
Jeg tager den første vagt.
Hold dørene låst. Hold alle indenfor.
Det vil ikke stoppe ham.
Jeg har set hvad Slagteren var i stand til, da han dræbte mine venner.
Hvis han kommer tilbage for at tage hævn, vil han ikke stoppe før vi alle er døde.
Hvem han end er, vil vi holde ham ude. Men for alle tilfældes skyld.
Vi har søgt overalt. Der er ingen spor efter hvem der myrdede de mænd
Er det muligt at rygterne taler sandt at Slagteren er vendt tilbage fra graven?
- Som Darken Rahl gjorde. - Darken Rahl var kun en ånd.
En ånd har ikke en krop.
De kan ikke samle en kniv op og slagte mennesker.
Vi vil finde hvem der gjorde det.
I mellemtiden, må du finde manden som stjal abbeds medaljon.
Han kan ikke være nået langt.
Jeg vil ikke have ham torteret eller dræbt. Bring ham tilbage i live.
Jeg skal gøre mit bedste.
Hvis slagteren er flygtet fra graven vil jeg gerne se det for mine egne øjne.
Nogen gravede ham op.
Nej. Han kravlede selv ud.
Det gjorde også resten af D’Harans, vi begravede.
Kan det være Vogterens arbejde? Darken Rahl?
Det er muligt.
Hvem kan ellers bringe døde til live?
Mord-Sith.
Cara er sammen med os nu.
Hvorfor skulle hun komme hele denne vej for et at genoplive nogle D’Harans.
Hun har tjent Rahl og kæmpede side om side med D’Harans i årevis.
Cara hjalp mig med at besejre Rahl. Det må komme hende til gode.
Hvem der end gjorde det her, så har vi et stort problem.
Hvordan slår du noget ihjel som allerede er dødt?
Vi må finde dem først.
- Jeg er her ikke for at gør jer noget. - Hvem er du?
Jeg er abbed Henry.
D’Harans fortalte os, at du var blevet hængt.
Efter D’Harans havde henrettet mig, vågnede jeg op i underverden.
I en grav med ufattelige lidelser, blev jeg mødt af Darken Rahl ham selv.
Rahl?
Han fortalte mig, at Vogteren ønskede at give mig et tilbud.
Han ville give mig lov, til at jeg komme tilbage til de levende, -
- men han forlangte en frygtelig pris.
I bytte for at lade mig leve igen, -
- skulle jeg indvillige i at dræbe for Vogteren.
Han gjorde dig til en Baneling.
Banelings er døde sjæle, som er selvisk og købslår for et andet liv...
...i bytte for at dræbe andre.
Jeg troede, at de kun var en legende.
Det troede jeg også.
Men det ser ud til at Vogteren bruger åbningen i sløret -
- til at give de døde en chance for at vende tilbage til de levendes verden.
Jeg vil tro at Slagteren og hans mænd accepterede tilbuddet.
Så, kan enhver som dør blive en Baneling?
Måske ikke.
Måske kun på et sted som Tothrayne.
Sløret mellem vores verden og underverden er svages på et sted med meget død.
Åbningen bliver større.
Hvis vi ikke lukker den, kan Vogteren sende Banelings tilbage overalt.
Vi må finde Tåre Stenen for at lukke åbningen i sløret.
Bertrand fortalte os at hemmeligheden ved stenen var indvendig i din medaljon.
Det var derfor jeg måtte tage i mod Vogterens tilbud.
For at få medaljonen tilbage og sikre mig at stenens sted ikke var tabt for altid.
Vi må forsøge at finde medaljonen her og nu.
Hvad er der galt?
Jeg har ikke opfyldt Vogterens tilbud.
Jeg har ikke dræbt nogen endnu.
Jeg er blevet kaldt tilbage til underverden.
Fortæl os hvad vi skal gøre med medaljonen.
Jeg har brugt år på at lære ritualet for at videre give det til jer.
Der er simpelt hen ikke nok tid.
Vi er nødt til at købe tid.
Hvordan?
Du er nødt til at slå nogen ihjel.
Jeg er ikke sikker på, jeg kan gøre det.
Du kan slå en D’Harans ihjel som er skyldig i frygtelige forbrydelser.
Det er måske den eneste måde at besejre Vogteren på.
De er allerede døde.
Vi må finde en eller anden til ham at slå ihjel.
Der er ingen tid tilbage. I må lytte til mig.
Medaljonen indeholder en rune stift.
Magien indprenter en rune i hånden på den som åbner den.
I må tage runen med til Pamorah.
Runen er nøglen, som vil åbne...
Hvad med mig?
Får jeg ikke noget?
Der er rigeligt til jer.
Undskyld jeg forstyrrer.
Jeg ved, at du sørger over tabet af din bror.
Vi sørger alle på vores egen måde.
Hvor er skatten?
Jeg er ikke bange for dig.
Ved du hvilke frygtelige ting de gjorde mod mig i Tothrayne?
Noget intimt.
Jeg brød ikke sammen da de lagde mig på pinebænken eller i dammen.
Eller da de snurrede mig rundt i smerte på hjulet.
Tortere mig al det du vil. Du vil spilde din tid.
Jeg vil ikke tortere dig. Jeg har andre måder at få tungen på gled.
Efter den forfærdelige måde de behandlede dig på det sted.
Jeg kan se hvorfor, du har hyret de kvinder til at trøste dig.
Men jeg vil gøre ting ved dig, de kvinder aldrig ville kunne forestille sig.
Mange kender til en Mord-Sith's evne til at skabe smerte, -
- men få ved at vi er i samme grad er dygtig til at bringe glæde.
Først, vil jeg...
Og derefter vil jeg...
Men først er du nødt til at fortælle mig hvor...
I en hule 15 km udenfor byen. Hvor floden deler sig.
Tag dit tøj på.
- Men jeg fortalte dig hvor skatten var. - Føre mig til den... nu!
Hvad med den ting du ville gøre? Og den anden ting lød også godt.
Okay. Så kun den første ting.
Runen er nøglen, men til hvad? Vi ved ikke, hvad vi skal gøre, når vi er der.
Slagteren og hans mænd er derude et sted og er nødt til at dræbe.
Men hvem dræbte de her mænd?
Slagteren gider ikke en låst celle med et lettere bytte indenfor disse vægge.
Hvem ellers ønsker deres død?
Jeg er sikker på at enhver fange vil have hævn imod D’Harans.
Men kun en af dem havde nøgler til cellerne.
- Hvem? - En fange. En modstandsmand.
Find ham.
Hvad stopper de døde D’Harans i at de selv bliver Banelinger?
Du sagde at Banelinger er kødæder.
Når deres sjæl vender tilbage til denne verden, har de brug for en krop.
- Hvad har du tænkt dig? - Brænd dem, Zedd!
Richard.
Det er hvad du leder efter.
Åbnede du den?
- Svar mig! - Ja.
Noget underligt blæk kom ud og gjorde det her.
Hvad er der?
Du er blevet mærket af stærk magi, dreng.
Vi er nødt til at tage ham med til Pamorah.
Jeg skal ingen steder med jer.
Bring ham hen til Kahlan. Få hende til at bekende ham.
Nej. Vi ved ikke hvordan en Confessor berøring vil påvirke rune magien.
Det her ser ud til at have en smule værdi for jer.
Mindst lige så meget som skatten.
Vil I have, at jeg tager med jer til Pamorah? Det vil komme til at koste.
Du får ikke skatten.
Jamen, så skal jeg ingen steder. Og denne hånd går hen hvor jeg går hen.
Ikke hvis jeg skærer den af.
Hvornår tage vi af sted?
Lås ham inde på fængsels kontor indtil vi har klaret Banelingerne.
Det her vil være et godt sted for dig at opretholde vores aftale.
Vores tyv tager ingen steder hen uden os.
Du fik ham med tilbage uden en skramme. Hvordan klarede du det?
Jeg har andre metoder.
Hvilken andre metoder?
Hvordan du end gjorde det, er det godt arbejde.
Havde du forventet andet?
Jeg er bare glad for at have dig på vores side.
Du kan stoppe Zedd og Kahlan i at sove med våben under deres hovedpude.
D’Harans slog ihjel for øjnene af dig. Jeg gav dig nøgler til cellerne og et våben.
Vil du hævne dine venners død?
Jeg vil ikke lyve for dig, Moderconfessor.
Efter hvad de gjorde mod mine venner, er jeg ikke ked af deres død.
Jeg er bare ked af, at jeg ikke var den der gjorde det.
Jeg tror på dig.
Hvilket betyder at der stadig er en morder derude.
Du kan lukke mig ud. Jeg vil ikke forsøge at flygte.
Jeg vil tage med jer til det der Pamorah.
Han er død.
Han var nøglen til Tåre Stenen.
Vær sød, ikke at gøre mig noget.
Der er intet at frygte her.
- Hvor er jeg? - I underverden.
- Er... jeg død? - Ja.
Men du behøver ikke at forblive på den måde.
Alt hvad Vogteren beder om i bytte for dit liv, er at du slår ihjel for ham.
Nej, lad vær!
Du bærer runen.
Nej!
Er du okay? Kan du tale?
Jeg... troede, at jeg var død.
Jeg fik dig tilbage.
Du er velkommen.
- Jeg så Darken Rahl. - Darken Rahl?
Hvem stak dig ned?
Først kunne jeg ikke finde ud af hvordan du -
- kom ind i en låst celle for at dræbe D’Harans.
Men så kom jeg i tanke om det. Du er datter af en låsesmed.
Du må være død før vi ankom.
Jeg accepterede kun Vogterens tilbud, så jeg kunne våge over William.
Denne krig har allerede gjort så mange forældreløse.
Jeg kunne ikke bære tanken om min søn skulle være så alene og hjælpeløs.
Jeg var nødt til at blive ved med at dræbe for at tilfredsstille Vogteren.
Men efter hvad D’Harans gjorde mod os, fortjener de det.
Og når du løber tør for D’Harans?
Vil du ikke slå ihjel for at beskytte den du elsker?
Du ved, at vi ikke kan tillade, at du slår flere mennesker ihjel.
Lov mig...
...at du vil passe på William.
Vi må ind i våbenarsenalet og få fat i hvert eneste våben vi kan finde.
- Og hvordan finder vi Slagteren? - Tja, de er nødt til at dræbe.
De vil tage hen hvor de kan finde det nemmeste bytte.
Det er den sidste af dem. Vi har brug for flere.
Så vil vi sætte kursen mod nord.
Jeg har en vigtigere opgave til Dem, general.
Min Herre.
Du må fange den som bærer Pamorahs rune.
- Fortæl mig hvor jeg kan finde ham. - Han er i Tothrayne.
- Men herre, Seekeren er der. - Så har du ikke meget tid.
Runebæren er nøglen til Tåre Stenen. Hvis Seekeren skulle få stenen, -
- så vil åbningen imellem de to verdener blive lukket, -
- og alle her vil blive sendt tilbage til underverden.
Jeg vil ikke svigte Dem.
Kahlan passer på alle. Du, Cara og jeg vil opspore Banelingerne.
- Og når vi finder dem? - Vi fanger og brænder dem.
Vi får ikke brug for hestene.
Giv os den som bærer runen.
Igen! Læg alle jeres kræfter i det, mænd!
Rahl må have set runen. Han vidste det var nøglen til Tåre Stenen.
Hvis Banelingerne ikke kan nå os, kan de ikke dræbe, og de vil dø igen.
Han vil sende mænd ud efter flere ofre, og de bliver stærkere og vi svagere.
De stopper ikke, før de er inde.
Hvis de vil ind, vil vi lade dem komme.
- Og hvad med Kahlan og alle de andre? - Vi vil få dem ud af bagvejen.
Det her er et fængsel. Der er ingen bagvej.
Vi kan lave en.
- Hurtigt! - Af sted, kom så.
Kom så.
- De er alle forsvundet. - Ikke os alle.
Velkommen, tilbage til Tothrayne.
Efter alle lidelserne de folk har været igennem.
Nu vil de få en chance for genopbygge deres liv.
Zedd hjælper dem allerede med det.
- Det er til dig. - Mange tak.
Der er langt til Pamorah. Jeg kunne blive lidt ensom.
Du har ret.
Der er langt til Pamorah.
Og hvis du vil nå dertil i et stykke, skal du ikke prøve min tålmodighed af.
Seekeren sagde, at I have brug for mig i live.
Ja. Men han sagde ikke, at du skulle have det behageligt.
William, det her er Bertrand.
Han vil tage dig med til et sted der hedder Timberfalls.
Der er en familie der, som næsten ikke kan vente på et møde dig.
Jeg tror, du vil kunne lide det. Der er masse af børn at lege med.
Lyder det ikke til at være godt?
Mange tak. Farvel.
Nu ved jeg hvad Rahl mente, da han sagde, jeg var mærket til Vogteren.
For hver person jeg slår ihjel -
- giver jeg Vogteren endnu en soldat til hans hær.
Ved at slå mine fjender ihjel, gør jeg ham kun stærkere.
Det er ikke kun dine fjender. Det er folk som Eleanor.
Gode folk som er desperate nok til at acceptere Vogterens tilbud.
Han udnytter deres begære efter livet til at skabe flere døde.
Kan vi så vove at slå vores fjender ihjel?
Vi har intet valg.
Hvis vi må slå ihjel for at redde et uskyldigt liv, vil vi gøre det.
Uanset hvor mange sjæle Vogteren gør krav på.
Selv når der er få mennesker tilbage til at skabe et liv.
Så længe folk er villig til at beskytte det liv, kan Vogteren ikke vinde.
Det er blot over den næste bakke.
Ved du hvad, de andre børn bliver virkelig begejstret for at se dig.
Har du det godt, William?
Er du kommet til skade?
Du er en Baneling.