Enligt profetian kommer Sökaren att besegra Mörke Rahl.
Tack vare Sökaren, ruttnar monstret i all evighet i underjorden.
- Knäböj inför Väktaren. - Jag har svikit er.
Du har lyckats med det som var tänkt.
Revan skiljer underjorden från vår värld.
Så länge den är öppen kan Väktaren skicka sina undersåtar-
-att bringa död.
Enda sättet att stänga revan är som Skaparen gjorde.
Sök upp abboten av Ulrich, han känner till hemligheten om Tårarnas sten.
- Hon hjälpte mig döda Mörke Rahl. - Hon gjorde för sin egen skull.
Tackar du nej till tronen, så behöver du mig desto mer.
Är det här ett trick, så dödar jag dig.
Det är Väktarens tecken. "Den som förstör allt liv."
Richard Cypher, du är den sanne Sökaren.
SSG - SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och Engeln29
- www.SweSUB.nu - Magiska texter och Sanningens ord
Tack för lånet, även om jag inte kunde sova lugnare.
Det kommer ta tid att vänja sig med en Mord-Sith i lägret.
Litar Richard på Cara, så får nog vi också göra det.
- Gör det ont? - Det är inget.
Tyrannens ande kommer tillbaka och ger dig Väktarens märke?
Det är inte ingenting, Richard.
- Jag önskar jag visste vad det betydde. - Vi måste stänga revan.
För att hitta Tårarnas sten måste vi ta oss till abbot av Ulrich.
Det måste ha brunnit ned för minst tre månader sedan.
- D'Harans gjorde det här. - Var är då kropparna?
Om abboten inte är här, då har vi kommit en lång väg för ingenting.
Gjorde D'Harans det här, och de inte dödade munkarna-
-vart skulle de har tagit dem? - Till Tothrayne.
- Vad är Tothrayne? - Ett dödsläger.
Snälla! Jag har en son!
Kriget är över! Jag vill inte dö!
Flytta dig! Ju snabbare du lastar av desto snabbare får du din belöning.
General, varför avrättar vi fortfarande fångar? Kriget är över.
Vi borde ta oss långt härifrån.
Du har hört om vedergällningar mot D'Harans.
Bästa sättet att motverka veder- gällningar mot det som har hänt här-
-är att se till att ingen överlever och kan berätta om det.
Var inte orolig, befälhavare. Vi tar skatten-
-och kommer att vara långt borta innan nån kommer för vedergällning.
Så fort vi är klara med det som väntar.
Här har du din belöning.
Okej. Jag ska göra dig en tjänst. Jag lämnar den lös.
Då tar det längre tid att dö.
Sökaren. Döda honom!
Tack för tjänsten.
Välsigne er, Sökare.
Vi söker efter abboten av Ulrich. Vi tror han fördes hit.
Jag är ledsen, jag vet inget om abboten.
Det finns barn här. D'Harans kom inte bara för motståndsrörelsen.
- De tog våra familjer också. - Var är de?
Jag ska visa dig.
Det är ingen fara. Du är säker nu.
- Jag måste hitta min son. - Vad heter han?
- William. Jag är Eleanor. - Oroa dig inte.
- Jag hjälper dig att hitta honom. - Mor!
Jag trodde jag hade förlorat dig. Tackar andarna att du är säker!
Abboten av Ulrich. Han fördes hit. Var är han?
Generalen avrättade honom i går.
- Jag försökte stoppa det. - Du försökte inte tillräckligt mycket.
Vi levde alla i skräck. Det finns en anledning att vi kallade honom slaktaren.
Hade vi inte följt hans order så hade vi blivit dödade.
Det kan fortfarande bli så. Men det avgör Moderbekännaren.
Lås in dem i cellerna.
Vi kom hit för abboten. Han är död.
- Det finns ingen anledning att stanna. - Titta på dessa människor.
De är sjuka, de är rädda. De har ingenstans att ta vägen.
Vi kan inte bara lämna dem här.
Det finns redan tillräckligt med sjukdom här.
Låt oss begrava kropparna innan det blir värre.
- Lord Rahl? - Du tjänade mig väl i livet, general.
Jag hoppas du gör samma sak för Väktaren, nu när du är död.
- Jag förstår inte. - Det är rätt enkelt.
Väktaren av underjorden vill ge dig ett erbjudande.
Alla som är friska är fria att resa, men de som inte är det-
-sätter vi upp ett läger utanför fängelset.
Ska de få tillbaka sin styrka, måste de få bättre mat.
Ska vi ge dem varma bad?
Vet ni nån som ska mot Deerfork?
Drakkåren utplånade Deerfork för månader sedan.
Det är min fars by.
Vi ska ta reda på var de överlevande är.
Deerfork var ett fäste för motståndet. Ingen hade överlevt.
Min far tillhörde inte motståndet. Han var bara en låssmed.
Det hade inte gjort nån skillnad för drakkåren.
Vart ska vi ta vägen? Resten av min familj dog här.
Jag är ledsen för din förlust. Men du måste vara stark för din son.
Vi ska se vad vi kan få reda på om din far.
Du bör inte ge henne falska förhoppningar.
Det var inte länge sedan du tjänade den som orsakade allt det här.
Försöka i alla fall visa lite medlidande.
Jag kollade förrådet. Det finns nästan inget kvar.
- Hur kan så många vara utan mat? - När kriget tog slut-
-slutade leveranserna komma. Den maten som fanns tog vakterna.
De dödade hellre oss.
Cara hämtar proviant. Det ska nog räcka till alla.
Alla? Det hade varit lättare om det inte hade varit så många att mätta.
D'Harans kommer att ställas inför rätta, men vi ska inte svälta dem.
Ja, Moderbekännare.
Jag behöver en häst.
- Jag måste begrava min bror. - Vi behöver hästarna.
Du kan begrava honom utanför med de andra.
Jag begraver inte honom bland D'Harans. Han ska ligga bredvid våra föräldrar.
Det är en halv dags ritt till min by. Jag är tillbaka i morgon bitti.
Låt det gå snabbt.
Jag beklagar din förlust.
Sökare?
Jag hörde att du letade efter abbot Henry.
- Jag tillhörde hans order. - Vi måste anförtro dig en hemlighet.
Det finns en reva mellan denna världen och underjorden.
Väktaren för krig mot de levande. Han skickar hit hemska varelser.
Enda sättet att stänga revan är med Tårarnas sten.
Vi fick höra att abboten kände till var stenen fanns.
Abbotarna bar alltid en medaljong.
Den har en ros på framsidan. Den fördes vidare från abbot till abbot.
Shota sa att abboten skulle hålla hemligheten nära sitt hjärta.
D'Harans tog medaljongen när de förde oss hit.
Vi levde i fred tills D'Harans kom.
- Grip abboten. - Vad är meningen med det här?
Ni har ingen makt här.
Det här behövs inte. Vi är fredliga män.
Nej! Nej! Snälla! Det är heligt!
Abbotens saker skulle förvaras med värdesakerna vi tog från fångarna.
Det var slaktarens plan att fly med skatten.
Och skapa ett nytt liv för sig själv.
Nu kan skatten ge fångarna livet tillbaka. Öppna den.
Jag har sett honom förut.
En man bad om en häst så att han kunde begrava sin bror.
- Han tog skatten istället. - Trodde du på hans berättelse?
Bekännaren bad mig visa mer medkänsla.
- Säger du att det här är mitt fel? - Det spelar ingen roll vems fel det är.
Vi måste hitta honom.
- Jag skulle ge dem lite mat. - Såg du vem som gjorde det här?
Det var slaktaren.
Han har kommit tillbaka från graven.
Fort, in med er.
Den här vägen.
Är det sant att slaktaren dödade de där människorna?
Jag vet inte. Men ni är säkra inne i fängelset.
- Vi måste ha en vakt under natten. - Jag kan ta första vakten.
- Håll dörrarna låsta och alla inne. - Det stoppar inte honom.
Jag såg vad han kunde göra.
Han slutar inte förrän han har dödat alla.
Vilka de än är, håller vi dem ute. Men för säkerhets skull.
Det finns inga tecken på vem som mördade dessa män.
Kan ryktena vara sanna? Är slaktaren tillbaka från graven?
- Som Mörke Rahl gjorde. - Han var en ande. De har inte kroppar.
De kan inte plocka upp knivar och slakta människor.
Vi ska hitta vem som gjorde det.
- Hitta mannen som stal medaljongen. - Han kan inte ha kommit långt.
Jag vill inte att han torteras eller dödas. Ta hit honom levande.
Jag ska göra mitt bästa.
Om slaktaren kom ur graven-
-vill jag se det.
Någon grävde upp honom.
Nej. Han grävde sig ut.
Det gjorde även resten av D'Harans som vi begravde.
Kan det här vara Väktarens verk? Mörke Rahl?
Det är möjligt.
Vem annars kan ge döda livet tillbaka?
Mord-Sith.
Cara är med oss nu. Varför skulle hon komma hit och återuppliva D'Harans-
-med livets andetag?
Hon tjänade Rahl och kämpade sida vid sida med D'Harans i åratal.
Cara hjälpte mig att besegra Rahl. Det bör ge henne tilltro.
Vem som än gjorde det här-
-så har vi ett stort problem.
Hur dödar man nåt som redan är död?
Vi måste hitta dem först.
Jag är inte här för att skada er. Jag är abbot Henry.
D'Harans sa att du blev hängd.
Efter att D'Harans avrättat mig, vaknade jag i underjorden-
-i en grop av ofattbart lidande.
Jag hälsades välkommen av Mörke Rahl.
Rahl?
Han berättade att Väktaren ville ge mig ett erbjudanden.
Han tillät mig att återvända till de levandes land.
Men han krävde ett hemskt pris.
I utbyte mot att låta mig leva igen-
-var jag tvungen att döda för Väktaren.
Han gjorde dig till en baneling.
Banelings är döda själar som köpslår om ett andra liv-
-i utbyte mot att döda andra.
Jag trodde att det var en legend.
Väktaren använder revan i slöjan till att ge de döda en chans-
-att återvända till de levandes värld. - Slaktaren accepterade hans erbjudande.
Kan alla som dör bli en baneling?
Kanske inte. Kanske bara på platser som Tothrayne.
Slöjan mellan vår värld och den undre är svagast på platser av stor död.
Om vi inte täpper till revan snart-
-kan Väktaren skicka banelings var som helst.
Vi måste hitta Tårarnas sten, för att stänga revan i slöjan.
Broder Bertrand sa att stenens hemlighet finns inne i din medaljong.
Därför var jag tvungen att ta Väktarens erbjudande.
Att återkräva medaljongen och se till att stenen inte var förlorad för alltid.
Vi försöker hitta medaljongen nu.
Vad är det för fel?
Jag har inte uppfyllt min del i Väktarens avtal.
Jag har inte dödat nån än.
Jag kallas tillbaka till underjorden.
Vad ska vi göra med medaljongen?
Det har tagit år att lära mig ritualerna jag skulle behöva berätta för er.
Det finns inte tillräckligt med tid.
Då måste vi köpa dig tid.
Hur?
Du måste döda nån.
- Jag klarar nog inte det. - Du kommer att döda en D'Haran.
Det kanske är det enda sättet att besegra Väktaren.
De är redan döda.
Vi måste hitta nån annan att döda.
Det finns ingen tid.
Ni måste lyssna på mig.
Medaljongen innehåller en runskrivare.
Magin inpräntar en runa-
-i handflatan för den som öppnar den.
Ni måste ta runan till provinsen Pamorah.
Runan är nyckeln som öppnar...
Och jag då?
- Får inte jag nån? - Det finns tillräckligt till alla.
Ursäkta att jag stör. Du sörjer förlusten av din bror.
Vi sörjer alla på vårt eget sätt.
Var är skatten?
Jag är inte rädd för dig. De gjorde hemska saker med mig i Tothrayne.
Jag bröt inte ihop när de satte mig i sträckbänken.
Eller kastade mig i drunkningspoolen, eller snurrade mig i hjulet av smärta.
- Tortera mig så mycket du vill. - Jag vill inte tortera dig.
Jag har andra sätt att lossa tungan.
Efter hur de behandlade dig-
-förstår jag varför du hyrde kvinnorna till att ge dig lite tröst.
Jag ska göra saker med dig som kvinnorna inte kan föreställa sig.
Vi är kända att framkalla smärta, men lika skickliga att framkalla njutning.
Först, ska jag...
Och sen ska jag...
Men först ska du berätta var...
I en grotta två mil utanför staden, vid floden.
- Klä på dig. - Men jag sa var skatten var.
Ta mig till den. Nu.
Hur blir det med saken du skulle göra? Den andra saken lät också bra.
Okej, okej. Bara den första, då.
Runan är nyckeln, men till vad? Vi vet inte vad vi ska göra med den.
Vi har större problem: Slaktaren och hans män behöver döda.
Men vem dödade dessa män?
När det finns lättare byte innanför dessa väggar.
- Vem mer vill se dem döda? - All fångar vill nog hämnas D'Harans.
Men bara en hade nycklar till cellerna.
- Vem? - En fånge. En motståndsman.
Hitta honom.
Vad hindrar de döda att anta Väktarens avtal och bli banelings själva?
Du sa att banelings är varelser av köttet.
När deras själar kommer tillbaka till världen, behöver de en kropp.
- Vad tänker du på? - Vi bränner dem, Zedd.
Richard.
Det här är vad du letar efter.
Har du öppnat den här...? Svara mig!
Ja! Ett konstigt bläck kom ut och gjorde det här.
- Du har märkts av kraftfull magi. - Vi måste ta med honom till Pamorah.
Jag går ingenstans med er.
Låt Kahlan bekänna honom.
Nej, vi vet inte hur Bekännarens kontakt påverkar runmagin.
Verkar som det här är värt en del. Minst lika mycket som skatten.
Ni vill att jag följer med till Pamorah? Det kommer att kosta er.
- Du får inte skatten. - Då ska jag nog ingenstans.
- Och handen är där jag är. - Inte om jag hugger av den.
När ger vi oss av?
Lås in honom i fängelsedirektörens kontor tills vi är klara med banelings.
Det här skulle vara ett bra ställe att hålla din del av vårt avtal.
- Vår tjuv går ingenstans utan oss. - Hur fick du hit honom utan en skråma?
Jag har andra metoder.
Vad för typ av metoder?
- Hur du än gjorde, var det bra jobbat. - Förväntade du dig nåt annat?
Jag är glad att ha dig på vår sida.
Du kan säga åt Zedd och Kahlan att de kan sova utan vapnen under sina kuddar.
D'Haranvakterna dog när du hade vakt.
Du fick cellnycklar och vapen. Du ville hämnas dina vänners död?
Jag ska inte ljuga. Efter vad de gjorde är jag inte ledsen att de är döda.
Bara att inte jag gjorde det.
Jag tror dig... Vilket betyder att det fortfarande finns en mördare där ute.
Ni kan släppa ut mig, jag tänker inte försöka att fly.
Jag följer med er till det där, Pamorah.
Han är död.
Han var nyckeln till Tårarnas sten.
Snälla, gör mig inte illa.
Det finns inget att frukta här.
Var är jag?
I underjorden.
- Är...är jag död? - Ja. Men du behöver inte förbli det.
Allt Väktaren begär i utbyte mot livet är att du dödar för honom.
Nej, snälla!
Du bär runan.
Hur mår du, kan du prata?
- Jag trodde jag var död. - Jag tog dig tillbaka.
Det var så lite så.
Jag såg Mörke Rahl.
- Mörke Rahl? - Vem knivhögg dig?
Först förstod jag inte hur du kom in i en låst cell och dödade D'Harans.
Men så kom jag ihåg. Du är dotter till en låssmed.
Du måste ha dött innan vi kom.
Jag accepterade Väktarens erbjudande bara för att kunna vaka över William.
Det här kriget har redan gjort så många barn föräldralösa.
Jag kunde inte uthärda tanken på att min son var så ensam och hjälplös.
Jag måste döda för att förnöja Väktaren. Men efter vad D'Harans gjorde med oss...
...förtjänade de det.
Och när du får slut på D'Harans?
Skulle du inte döda för att skydda de du älskar?
Du vet att vi inte kan låta dig döda fler människor.
Lova mig...
Att du ser till så min William är säker.
Vi behöver skydd och ta de vapen du ser.
Hur ska vi hitta slaktaren och hans män?
Måste de döda, går de där de kan hitta lättaste bytet.
- Det var den sista av dem. - Vi behöver mer.
Då går vi norrut.
- Jag har nåt viktigare för er, general. - Min herre.
Fånga den som bär Pamorahs runa.
- Säg var jag kan hitta honom. - Han är i Tothrayne.
Men min herre, Sökaren är där.
Då har ni ont om tid.
Runbäraren är nyckeln för Tårarnas sten. Får Sökaren stenen-
-stängs klyftan mellan de två världarna, och ni återgår alla till underjorden.
Jag sviker er inte!
Kahlan håller alla säkra! Du, Cara och jag spårar banelings.
- Och när vi hittar dem? - Då fångar och bränner vi dem.
Vi kommer inte behöva hästarna.
Ge oss den som bär runan.
En gång till! Ta i nu!
När Flynn var i underjorden, måste Rahl ha sett runan och vet vad den går till.
Väggarna är starka. Om banelings inte kommer in och dödar, dör de igen.
Han skickar männen att hitta fler offer. De blir starkare men vi blir svagare.
- De slutar inte förens de är inne. - Vill de in, låter vi dem komma.
Hur är det med Kahlan och de andra?
- Vi ska få dem ut bakvägen. - Det här är ett fängelse, utan bakväg.
Vi kan göra en.
Skynda er!
- Alla har försvunnit! - Inte alla av oss.
Välkomna tillbaks till Tothrayne.
Efter allt lidande folket gått igenom, får de chansen till nystart av sina liv.
Zedd hjälper dem redan med det.
Det är till dig.
För din familj.
Det är lång väg till Pamorah. Det blir lite ensamt.
Du har rätt.
Det är lång väg till Pamorah.
Om du vill komma dit i ett stycke, fresta inte på mitt tålamod.
- Sökaren sa du behövde mig levande. - Ja. Men inte nödvändigtvis bekvämt.
William, det här är Bertrand.
Han tar dig till platsen Timberfalls. Där väntar en familj på dig.
Jag tror du kommer trivas där. Många barn att leka med. Låter det bra?
Tack. Hej då.
Nu vet jag vad Rahl menade när han sa att jag var märkt av Väktaren.
För varje person jag dödar, ger jag Väktaren en soldat till hans armé.
Att döda fiender gör honom starkare.
Det är inte bara dina fiender. Människor som Eleanor, som är desperata nog-
-att acceptera Väktarens erbjudande. - Deras livslängtan ger honom mer död.
Kan vi då riskera att döda våra fiender?
Vi har inget val.
Om vi måste döda för att spara ett oskyldigt liv, gör vi det.
Oavsett hur många själar Väktaren begär. Finns några kvar som kan skapa liv.
Och så länge folk är beredda att skydda det livet, kan inte Väktaren vinna.
Det är bakom nästa kulle.
De andra barnen är så förväntansfulla över att träffa dig.
Mår du bra, William?
Är du skadad?
Du är en baneling.
SSG - SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och Engeln29
- www.SweSUB.nu - Magiska texter och Sanningens ord