„Familia e leagănul speranței națiunii noastre, locul unde aripile prind vise.”
Citat real din George W. Bush
Brennan?
Mamă, mă uit la emisiunea aia cu doamna.
Plec și mă întorc în jur de ora 23:00.
- Pa, mamă. - Pa, Brennan.
Să ridicăm ușor șoldurile, acum. Bravo! Mențineți poziția. Grozav.
Dale.
Dale, plec la conferință.
- Tată, îmi lași bani de pizza? - Ai 20 de dolari pe măsuța din hol.
Și să nu vezi emisiuni cu plată suplimentară.
- Și dacă vreau aripioare de pui? - N-ai nevoie de ele.
Dar nu îmi ajung banii!
Implantul cohlear RTI
este un dispozitiv auditiv de ultim răcnet,
datorită procesării sunetului pe baza unui sistem de recunoaștere a vocii.
Dar cea mai uimitoare inovație
o reprezintă procesorul extern,
care e amplasat direct pe ureche,
eliminând astfel nevoia de a vă mai afunda fața între sânii aceia...
Mă scuzați. M-am pierdut. Nu mi s-a mai întâmplat până acum.
Sunt Robert și joc tenis cu mingea de burete. Colecționez monede.
Dumnezeule! Ador mâncarea coreeană.
Sunt Nancy Huff. Știu să gătesc pui tandoori,
fac anual donații la organizația radio NPR
și ador filmele lui Rob Reiner.
Gimnastica Pilates mi-a schimbat viața.
Am o barcă și la pensie vreau să călătoresc în toată lumea.
- Iubesc marea! - Conduc un Mercedes.
Am un fiu de 40 de ani, Dale, care încă locuiește cu mine.
- Ce ai spus? - Știam eu că nu trebuia să spun asta.
Am și eu un fiu de 39 de ani, Brennan,
care încă mai locuiește cu mine.
Vreau să vă mulțumesc tuturor
pentru că ne sunteți alături în această fantastică și minunată zi.
Și vreau să ridic acum paharul...
Dale și cu mine vrem să vă spunem că vă primim cu brațele deschise.
- Ia-ți o cameră, tată. - Dale!
După cum știți, mezinul meu, Derek, nu a putut fi prezent aici
fiind plecat într-o importantă excursie la pescuit.
Celălalt fiu al meu, Brennan, urma să se mute la casa lui,
dar a fost disponibilizat de la magazinul de animale.
Așa că va locui cu noi.
Nu am fost concediat, am fost pus pe liber!
Dar nu ai cum să faci diferența, oricum.
Nu am comandat somon! Am spus de 4 ori asta!
Nunta asta e de rahat.
Cineva e groaznic de tăcut pe bancheta din spate.
Nu o să îi spun „tată”.
Brennan, ai 39 de ani.
Nu mă aștept să îi spui „tată”.
Nu o să o fac niciodată, nici dacă izbucnește un incendiu.
Ar fi bine ca Robert să nu îmi stea în cale,
pentru că o să-l dobor la pământ pe nenorocit.
Dumnezeule, Brennan.
Spun doar că ar trebui să te gândești la ce opțiuni ai.
Știu că tehnic vorbind, ești însurat,
dar asta nu înseamnă că ei trebuie să locuiască aici.
Dale, cred că amândoi avem nevoie de o schimbare.
Tată, suntem bărbați, da?
Asta se reduce la câteva aspecte de bază:
ne place să ne căcăm cu ușa deschisă. Vorbim despre găoaze.
Jucăm jocuri de noroc pe vapor. Ne gătim singuri fripturile.
Asta facem noi. Și acum, totul s-a dus de râpă.
Sincer vorbind, nu am făcut niciodată așa ceva.
Unde a studiat medicina?
A studiat la Northwestern și la Johns Hopkins.
- E suficient de bine pentru tine? - Nu.
Brennan, astea sunt școli prestigioase.
Am fumat iarbă cu Johnny Hopkins.
Nu cunoști pe nimeni cu numele de Johnny Hopkins.
E vorba de Johnny Hopkins și de Sloan Kettering,
care ardeau zilnic iarbă din aia.
Tată, îți propun un scenariu.
Să presupunem că Nancy mă vede ieșind din duș
și îi trece prin cap să se dea la mine. Arăt bine, doar.
O cascadă abundentă de păr
se revarsă de pe piept până la oușoare.
Îmi aruncă o privire și îmi spune:
„Dumnezeule.
Știu ce poate taurul, să vedem de ce e în stare vițelul.”
- Și mă apucă de crenvurșt! - Taci naibii din gură!
- Vino, Brennan. - Mă simt bine aici.
- Ați ajuns! - Bună.
Îți stă așa de bine în haine de „mutat”.
- Cum a mers? - A fost simplu.
Cei de la mutat mobilă s-au ocupat de tot.
Unde e Brennan?
E în mașină.
Nu a fost prea plăcut drumul.
Robert, ce e cu agitația asta?
- Bună, Don. - Ea e soția ta, Nancy?
- Chiar aici, Don. - Te pot vizita după-amiază
- ...și să-ți ating fața? - Desigur.
Mulțumesc. Casă de piatră!
Pe curând, Don.
Să mergem, Cinnamon. Mergi în pas cu mine, Cinnamon.
La pas, Cinnamon!
Cinnamon!
Bună, Dale.
Bună, Nancy. Îmi prepari un sandviș cu brânză la cuptor?
- Desigur. - Ba nu.
Dale tocmai a mâncat. Te testează să vadă până unde îi merge.
- Înțeleg. - Mi-e foame.
Uită-te la ce ții în mâna dreaptă.
- Nu mă deranjează deloc, să știi. - Știu.
Nu-ți face griji pentru el.
FRAȚI VITREGI
Bună.
Mă cheamă Brennan.
Mă cheamă Dale.
Dar va trebui să-mi spui „Balaurul”.
Și tu să-mi spui „Șoimul de noapte”.
Brennan.
Te rog să nu faci asta.
Ai pus destul ketchup. Potolește-te, Dale.
- Îmi place! - Ajunge.
Și cu ce te-ai mai ocupat în ultima vreme, Dale?
Păi...
Antrenez o echipă de baseball.
- O echipă de copii? - Nu, o ligă fantastică.
Fă o poză. O să dureze mai mult.
De ce nu încetezi să fii atât de agresiv, Dale?
Nu eu sunt cel care se holbează.
Brennan, tu cu ce te mai ocupi?
Știu că lucrai la magazinul de animale.
- Așa e, dle Doback. - Spune-mi Robert.
- Bine, Robin. - Robert.
Robin.
Brennan e o persoană foarte talentată.
E un cântăreț foarte dăruit.
- Sunt foarte, foarte bun. - Cât de bun?
Cei care m-au auzit cântând
au spus că sunt ciocârlia generației mele.
Atât de bun sunt.
Singura problemă e că Brennan e foarte
pretențios referitor la publicul în fața căruia cântă, așa că...
De exemplu, deși sunt mama lui, nu l-am auzit cântând decât de două ori.
Ce coincidență. Și eu știu să cânt.
De fapt, vă voi cânta chiar acum.
Dacă vrei să te dai la testiculele mele păroase...
- Hei! - De ce nu sari pe mine?
Petrecerea e în toi...
- Încetează! - De ce nu dai o limbă?
Încetează, Dale! Potolește-te!
Drăguț!
Mi-adus aminte de prima mea bere.
Ce amuzant! Ultima oară când am auzit asta
am râs atât de tare, că am căzut de pe dinozaur.
Potolește-te, te rog. Să o lăsăm mai moale.
Brennan, totul e în regulă.
Hei, nu te supăra.
- Grozav, Dale. - El a început.
Bine, dar... Știi ceva? Băieți...
Să discutăm despre cum dormim acum. Va fi diferit,
dar întrucât Dale refuză să renunțe la tobele din birou,
rezultă că Brennan și Dale vor sta în aceeași cameră.
- E doar temporar. - Mamă, nu am vorbit despre asta.
Va fi o aventură incitantă.
Vrei să-i arăți camera, Dale? Unde să își pună lucrurile...
- Drăguț din partea ta. Mulțumesc. - Noapte bună, Nancy.
Uite... Îmi place să mănânc multe fructe proaspete
și să îmi pui fulgi de ciocolată în clătite. Ai reținut?
- Scrie undeva, să nu uiți. - Arată-i camera.
Ea e mama acum, așa că...
- Noapte bună. - Noapte bună, Brennan.
- Noapte bună, dle Doback. - Noapte bună, Brennan.
Iată câteva reguli de bază referitoare la casă.
Dacă preferi anumite mâncăruri,
îți sugerez să îți scrii numele pe ele, altfel le găsești aruncate.
De mine.
Casa a fost construită în 1825 de generalul Custer.
Să îți arăt camera asta.
Stai acolo.
- Vezi camera asta? - Da.
Uite cum stă treaba.
Ăsta e biroul meu și laboratorul de percuție.
Ai înțeles?
Și asta e una din regulile casei:
să nu atingi niciodată vreodată
setul meu de tobe.
- Înțelegi? - Să nu intru acolo și...
- Să nu atingi nimic! - Bine!
Am fost la volum 6 mai devreme.
Nu vrei să mă auzi zbierând la volum 10.
Adu-ți catrafusele. Mergem în camera mea.
Iubito?
Am găsit un lanț de insule spre care să navigăm după Noua Zeelandă.
E minunat.
Știi, voiam să te întreb...
De ce nu s-a mutat Dale până acum?
Dale a profitat mereu de succesul meu.
A renunțat la colegiu, în primul an,
pentru că a vrut să se alăture afacerii familiei.
- Dar tu ești doctor. - Crede-mă că i-am spus același lucru.
Dar replica lui e: „Contează pe cine cunoști.”
Nu știu de unde i se trage înfumurarea asta.
Poate din cauza morții mamei lui. Dar Brennan?
Din câte mi-ai spus,
fratelui său mai mic, Derek, i-a mers destul de bine.
Evident că atunci când m-am despărțit de tatăl lui, nu i-a fost ușor.
La un moment dat, când Brennan avea 17 ani și Derek 14,
Brennan s-a hotărât să participe la un spectacol artistic.
A cântat un cântec dintr-un vechi muzical cu pirați.
Derek i-a pus pe colegii din echipa de fotbal să cânte la refren:
„Brennan e poponar”.
Brennan e poponar, Brennan e poponar.
În final, publicul și chiar și cei mai răutăcioși părinți au început să cânte:
„Brennan e poponar.”
Trebuie să recunosc că pentru scurt timp am cântat și eu același lucru.
Din acea zi, Brennan a încetat să mai cânte.
Derek a câștigat concursul mimând interpretarea piesei „Ice Ice Baby”.
- E un cântec grozav. - Așa e.
- Ești treaz? - Da.
Vreau să știi că te urăsc. Și tata la fel.
Foarte bine.
Și știi ceva?
Și eu te urăsc.
Și casa asta e super nașpa.
Singurul motiv pentru care locuiești aici
e că eu și tata am ajuns la concluzia că maică-ta e bună
și că i-am putea-o trage amândoi.
Și ne ocupăm pe parcurs de retardat.
- Cine e retardatul? - Tu.
- Să nu mai spui asta. - Ciocu' mic.
O să-l trezești pe tata și o să mă pedepsească.
Ține-ți fleanca.
Tu și maică-ta sunteți niște țărănoi.
- În casa asta locuiesc doctori iluștri. - Tu nu ești doctor.
Ești un fraier gras, cu părul creț.
- Serios? - Serios.
- Eu sunt un fraier cu părul creț? - Da.
Te sfătuiesc să nu adormi.
De cum ai închis ochii, o să te trezești cu un pumn peste bot.
Sper că nu te miști în somn
pentru că o să-ți pun o cursă de șoareci între picioare.
O să iau o față de pernă, o să o umplu cu batoane de săpun
și o să te bat de te caci pe tine.
Vreau să pleci naibii din casa mea.
S-o crezi tu, cercetașule.
Acum e și casa mea.
Cum te simți pe Domnița împodobită?
Aș vrea să ies la pensie chiar acum.
Nu mai e mult.
Doamne, ce rece e!
Mă aude cineva? Ajutor!
IUBESC DROGURILE
Să te ia naiba, Dale!
...sunteți foarte atrăgători. Știți asta?
Și-a dat arama pe față. Mi-am spus: „Mamă, ce bună ești.”
Un fel de luptă între fete. O gură de rai, una de iad.
- Bună. - Bună.
- De ce ești așa de transpirat? - M-am uitat la serialul Cops.
Nu ai voie să stai cu picioarele pe canapea.
Auzi?
Ai pus laba pe tobele mele?
- Nu. - E ciudat
pentru că se pare că cineva s-a atins totuși de ele.
Chiar e ciudat. Eu unul nu am pus mâna.
- Băi! Te-ai atins de tobele mele? - Încetează!
Știu că ai pus laba pe bețe, pentru că bățul pentru stânga are o așchie sărită.
Ai înnebunit, omule?
Vorbești ca un nebun, nu îți dai seama? Ar trebui să iei pastile.
Să te naiba, Brennan. Știu că ai pus mâna pe tobe.
Vreau să o recunoști cu gura ta împuțită.
Dispari din fața mea, sau te târăsc cu fundul de podea.
Jură pe viața maică-tii că nu te-ai atins de ele!
Nu jur pe nimic!
Asta pentru că ai pus mâna pe tobele mele.
Știu că serialul Cops începe de-abia la ora 16:00.
- Unde te duci? - Sus.
Mă duc și o să-mi șterg testiculele de toba ta. Ai înțeles?
Să nu-ți treacă prin cap. Te avertizez de pe acum:
dacă te atingi de tobe, îți înfig un cuțit în ceafă!
Dacă intri în cameră, o să fac spume! M-ai auzit?
Sper să nu fi ratat vreo zonă.
John Bonham cântă pe bune piesa Moby Dick!
Jur pe Dumnezeu! Pe bune! Să nu te prind!
Te-am avertizat.
Exista o singură regulă în casă și ai încălcat-o!
Nu m-am atins de tobele tale!
Sunt pre-diabetic!
Nenorocitul naibii! O să-mi frec ouăle de fața maică-tii!
Vino înapoi!
Te omor! Nemernicule!
Tobele tale sunt o curvă!
Mi-am șters testiculele de ele!
Tobele mele sunt de genul masculin, așa că ești un poponar!
Te omor!
- Povestea are... - Scuzați-mă.
Doctore Doback, pe dv. vă caută. Cred că e urgent.
Alo?
Robert, se poartă ca niște animale! Nu îi pot opri!
Nu mai urla. Te rog. Vin imediat!
Se pare că are loc o luptă năprasnică
între băiatul meu și fiul meu vitreg, așa că...
Mă violează! Viol!
Te omor!
Ce se întâmplă?
Robert! Nu vor să...
- Încetați! - Dale, ce...
- Nu te băga, tată! - Încetează.
Ce naiba i-a apucat?
Cineva a ieșit să ia aer. Bate palma.
- Încă te urăsc. - Și eu la fel.
Ce putere! Câtă forță brută!
Ce faci? Era emisiunea Shark Week.
Uite cum stau lucrurile:
mai întâi, o să reparați lambriurile chiar acum.
Apoi, în maxim o lună vă găsiți de lucru și sunteți pe cont propriu.
Vă aranjez niște interviuri luni și veți fi prezenți!
De ce îmi vorbești așa? Sunt fiul tău.
Nu mai merge cu scuza asta.
Azi l-am văzut pe fiul meu folosind o bicicletă pe post de armă.
Urlai „mă violează” cât te ținea gura.
Mamă, chiar am crezut că o să mă violeze.
Avea cea mai fioroasă privire posibilă.
Și la un moment dat a spus: „Să-i dăm drumul”.
Mă refeream la bătaie. Nu sunt violator.
Nu m-am atins de tobele tale, da?
Am văzut cu proprii mei ochi cum ți-ai șters testiculele de tobele mele.
Gata, ajunge! Ajunge!
Nu îmi dați de ales.
Nu vă mai uitați la TV o săptămână.
- Cum? - Ce ai spus?
- Nu glumim, băieți. - Asta e prea de tot!
Ați luat-o razna?
Telecomanda va sta sub cheie în seiful lui Robert.
- Nu! - Ba da.
- Casa asta a devenit o închisoare! - Pe planeta „Rahat”!
În galaxia „Suge Crenvurști de Cămilă”!
Bună, mătușă Carol.
- Bună. - Nu mă prinzi!
Te-am prins.
Mătușa Carol a luat foc!
Nu știu unde ai învățat asta.
- Mai sunt și altele unde... - Dumnezeule.
- Nu se poate. Ce s-a întâmplat? - Ce...
Doamne!
Poate că Dale a uitat ușa din spate deschisă și au intrat ratonii.
Nancy? Asta din congelator e geanta ta?
Da. Brennan e de vină.
Umblă în somn și mereu îmi pune geanta în congelator.
Și Dale umblă în somn.
- Vorbești serios? - Da. Uită-te în cuptor.
- Ce e acolo? Pernele de la canapea? - Perne de canapea.
Dale le-a pus acolo.
Nu mai plânge.
- E în regulă. - Îmi e greu.
O să fie bine.
O să își găsească de lucru și o să plece într-o lună. O lună!
Hei, băieți!
- Băieți! - Te ucid, Leonard Nimoy.
Clovnul nu are penis.
Ce fel de vise aveți, măi băieți?
E ora 12:30.
Brennan, vine fratele tău azi. Scoală-te.
- Azi? - Da.
- La naiba. - Care e problema ta?
Fratele meu mai mic e un nesimțit mai mare decât tine.
Haideți, să iasă bine de data asta! Începem.
Unu, doi, trei!
Tommy, tu ești cel mai mare. Mă bazez pe tine. Să te aud!
Frumos vibrato, amice. Foarte bine. Acum Alice.
Ce plictisitor! E fără viață.
Nici măcar nu arăți bine când cânți.
Cel mai groaznic lucru pe care l-am auzit.
Dăm 1.200 de dolari săptămânal pentru lecții de canto și doar atât poți?
Bine, te salvez eu cu un solo.
Sunt Derek
Și pot cânta atât de sus.
Pot cânta note foarte înalte.
Iisuse!
Ne-a părut așa de rău că nu ați participat la ceremonia de nuntă.
- Dar vă înțelegem. - Desigur.
Erai prins cu pescuitul împreună cu Mark Cuban.
Da, desigur. Și nu numai asta.
Au venit și Chris Daughtry, Jeff Probst, bucătarul Bobby Flay.
A fost nebunie! Oarecum prea mult.
E chiar impresionant.
Eram în zona golfului, pescuind bonito.
Robert, ai fost vreodată în golf la pescuit de bonito?
Am vrut mereu asta. Am auzit că e grozav.
- E fenomenal. - Sunt mari peștii bonito?
Poftim?
Nu întrerupe omul când povestește.
- Nu face nimic, Robert. - Întrebam la subiect.
- Care e problema tipului ăstuia? - Nu știu, fiule. E în regulă.
Dale, peștii ăștia sunt pești-trofeu.
Așa că, sunt destul de mari.
Scuze.
Oricum...
Am uitat unde am rămas cu povestitul.
Vezi, Dale?
- Nu... - Robert.
- Ce e? - I-am spus deja.
Nu e nicio problemă să intervină.
L-am rugat de două ori să nu întrerupă.
Nu vă supărați pe Dale că a stricat povestea. Și poate și seara.
E în regulă. Am o grămadă de alte povești.
- Sunt convinsă de asta, Derek. - Într-adevăr.
- Pledez vinovat pentru a fi povestit. - Ești fascinant.
Serios. Chiar îmi face plăcere să vă vorbesc.
Din cealaltă parte a mesei, simt o vibrație.
Tu și cu mine... Ești noul meu tată vitreg. Ești incredibil.
- Nu te-am mai auzit râzând așa. - Tată, de ce te porți așa ciudat?
Apropo, unde e fratele meu, Brennan?
Ai avut dreptate cu ce ziceai despre fratele tău. E un căcănar.
Ți-am spus.
Știi ceva? Încă te urăsc.
Dar ai o colecție prea mișto de reviste cu femei goale.
Da, sunt din anii '70, '80 și '90.
E ca și cum te-ai masturba într-o mașină a timpului.
Cred că până în vara lui 2010 putem începe croaziera.
Dar mă gândesc la asta în fiecare zi.
Dacă îmi permiți, Bob: de ce să aștepți 2 ani?
- Trebuie să câștig mai mulți bani. - Uite...
Am înțeles ideea, asta e sigur.
Ce zici dacă ți-aș spune că aș putea vinde casa asta
cu 30% mai mult decât prețul pieței?
- Ar fi grozav. Chiar ai putea? - Cât ai clipi din ochi, Robby.
Mi-am luat autorizația de agent imobiliar acum câțiva ani.
Aș face-o și pe nimic
pentru că știi ce mă excită la maxim?
Să îi ajut pe prieteni.
Ar fi fantastic. Ar fi... Dumnezeule!
- Îți spun eu ce ar fi: ar fi panaramă! - Ce bine.
Hai noroc.
Cum rămâne cu Dale și Brennan?
Nici măcar nu și-au găsit de lucru.
Mai schimbă și tu placa.
Ești tare!
Robert, nu-mi vorbi așa în fața fiului meu.
Dar vorbim despre visul nostru, despre barca noastră.
E visul nostru, ce-i drept, dar cred că lucrurile trebuie făcute la timpul lor.
Nu spun decât să vă mai gândiți la asta. Doar atât.
Ce tare! Sunt triplete...
Cum se zice: în trei e mai vesel.
- Ce de păsărici... - Hei, fii atent.
Ai grijă. Le șifonezi.
Sunt piese de colecție. Valorează o căciulă de bani.
Ce mai zic fătălăii?
Ce-i cu tine, frate? Văd că nu aveai de gând să vii să mă saluți.
Bună, Derek.
Ei, glumeam și eu. Nu o lua în serios.
Chiar îmi place cum v-ați aranjat locul ăsta.
Care e problema ta, omule?
Problemă? Nu știu. Nu am nicio problemă, Dale.
De fapt, mi se întâmplă opusul unei probleme.
Am făcut peste 550.000 de dolari anul trecut. Tu cu ce te lauzi?
- Nu banii contează. - Sigur, nu banii contează.
Pentru mine, contează un pic
și uite câți bani am făcut anul trecut.
Sunt vicepreședintele celei mai mari
companii de închirieri de elicoptere de pe coasta de vest.
Nu am pus gura pe carbohidrați din 2004.
Ia priviți aici. Vedeți? Vedeți băieții ăștia?
Cu asta trăiesc eu zi de zi.
Îi spăl zilnic cu gel de duș Kiehl.
Vreți să îi atingeți? Vreți să puneți mâna pe fioroșii ăștia?
Îmi pare rău, nu o să se întâmple.
Vrei ceva de la noi?
I-am promis mamei că-ți fac rost de slujbă.
I-am spus că va fi cadoului ei de Crăciun, așa că...
Nu o să lucrez niciodată pentru tine.
Bine. Oricum nu îmi păsa.
Adevărul e că am tras niște iarbă în mașină, acum câteva minute
și mă simt cam lejer.
Înțelegi ce...? Dar tu ce ai frate?
La ce te holbezi, cercetașule?
Tu...
Îți vine să mă pocnești, nu-i așa?
Chiar îți vine să mă pocnești, dar nu o vei face.
Și tu vrei să îmi tragi una?
Moaca voastră îmi spune că amândoi vreți să mă pocniți.
Asta vreți, se vede clar. De ce nu o faceți?
De nu-mi trageți o dată un pumn?
Dați-mi naibii un pumn și gata!
- La naiba! - Umărul meu!
Ai fost tare!
Mamă! Mamă!
Derek, știi ce ajută la durerile de umăr?
- Ce? - Să mă lingi în cur!
Bate palma!
- Vă mulțumesc. - Pentru nimic.
A fost o seară frumoasă, cu excepția pumnului din partea retardatului ăluia.
- Ne-a făcut plăcere, fiule. - De ce i-ai spus așa?
Nu începe.
La revedere, copii. O să țin cont de recomandările tale, Tommy.
Scuze.
- Bună, eu sunt Alice, soția lui Derek. - Bună.
E adevărat că l-ai pocnit pe Derek și că a căzut din copac?
Da. El mi-a cerut asta.
E cel mai grozav lucru pe care l-am auzit.
Vreau să știi că în seara asta
o să-mi produc plăcere, având în minte imaginea ta, pocnindu-l pe Derek.
Înțelegi ce vreau să spun?
Mă voi masturba.
Chiar așa.
Dale...
Ești special.
Ești un tip special.
Și tu ești specială.
Vreau să te transform într-o minge mică și să mi te înfig în vagin.
Ai putea locui acolo. E cald și intim.
În vaginul tău?
Vreau să mă plimb de colo-colo, cu tine pitit acolo, știind că
de câte ori simt o gâdilitură sau o mâncărime
e din cauza părului tău, care îmi atinge vaginul.
Te rog, fă asta pentru mine.
Ce se întâmplă?
Sărută-mă.
Știu, știu. E prea mult.
E prea mult.
Îmi urăsc viața, Dale.
Dale, îmi urăsc viața! Nu am cu cine vorbi.
- Păreai în regulă la cină... - Te rog.
Alice! Vino, iubito!
Dane Cook, emisiune cu plată, 20 de minute. Să mergem!
Vin, iubitule! Vorbeam cu Dale.
Ce tâmpenie!
Sună-mă.
- Te iubesc. - Bine.
- Hei. Ce voia? - Poftim?
Nimic. Cine e...? Cine?
Alice.
Vorbeam doar. Nu a fost vorba despre sex sau ceva de genul ăsta.
Nu îmi vine să cred că l-ai lovit pe Derek.
Știu. Ai văzut ce față avea?
- A fost tare. - Ascultă.
Știu că la început am fost dușmani.
Dar după acest act de curaj,
pe care l-ai arătat împotriva celui căruia i se spune Derek,
poate vom deveni prieteni într-o zi.
Prieteni care călăresc armăsari maiestuoși, transparenți,
trăgând cu săgeți de foc peste Podul din Hemdale.
Te-aș urma în cețurile Avalonului, dacă asta îmi ceri.
Vrei să îți arăt ceva tare, ce doar trei oameni au văzut până acum?
Bine, deschide ochii.
Vezi mâzgălitura asta neagră de pe tăiș?
- Da. - Privește-o de aproape.
- E ușor de recunoscut semnătura. - Habar nu am.
Randy Jackson de la American Idol.
De ce ai autograful lui Randy Jackson pe o armă de arte marțiale?
Am dat nas în nas cu el și nu aveam decât sabia asta.
Și doar nu era să ratez autograful lui Randy Jackson.
Și eu aș fi făcut același lucru.
Acum vrei și tu să vezi ceva foarte tare?
- Desigur. - Stinge lumina.
Ochelari industriali, pentru vedere pe timp de noapte.
Căca-m-aș pe Moș Crăciun!
Îți imaginezi cum ar fi fost să-i avem la vârsta de 12 ani?
E mai bine așa. Îi avem acum, la 40.
Știi ce e uimitor? Nici nu se observă când îi porți.
- Nu-i așa? - Ba da.
Nu pot să cred că am locuit aici două săptămâni
și că mă fâțâi pe aici
crezând că fratele meu vitreg e un fraier.
Pe bune că nu ești fraier.
Hai să jucăm un joc, vrei?
Număr până la 3, iar tu spui care e dinozaurul tău preferat.
Fără să te gândești. Doar spui. Ești gata? Unu, doi, trei.
- Velociraptor. - Velociraptor.
Revista ne-pornografică preferată, după care te masturbezi.
- Good Housekeeping. - Good Housekeeping.
Dacă ai fi fost tipă, cu cine te-ai fi culcat?
- John Stamos. - John Stamos.
- Cum? - Am devenit cei mai buni prieteni?
Da.
Vrei să facem karate în garaj?
Da!
- Da! - Ce tare!
Cred că încep să se placă unul pe altul.
Am un presentiment ciudat despre asta.
- Lupta cu săbiile! - Da!
Lupta cu săbiile!
- Au aceeași lungime! - Știu! Nu e ciudat?
Ai mari probleme, amice.
- Haide! - Nu!
Au pariat împotriva ta, dar o să reușești!
- Așa! - Bine!
E un moment nepotrivit?
Ce se petrece?
Mamă, dle Doback... Dale și cu mine am...
Nu îmi mai spune dl Doback.
Scuze.
Mamă, Doback,
credem că ar fi prudent să...
- Putem avea paturi suprapuse? - Asta voiam să spun și eu.
De ce sunteți așa de transpirați?
Ne-am gândit cum să o facem. Paturile se potrivesc perfect.
O să avem mult mai mult spațiu în cameră pentru alte activități.
Vă rugăm să acceptați.
Nu vă trebuie acordul nostru pentru paturile suspendate.
Sunteți adulți. Puteți face ce vreți.
Deci...?
Văd că nu mă exprim suficient de clar.
Nu îmi pasă nici cât negru sub unghie.
Amândoi aveți programate câteva interviuri mâine.
Trebuie să vă concentrați asupra acestui lucru, nu asupra paturilor.
- Deci...? - Deci...?
- Putem sau nu putem? - Da, puteți avea paturi suprapuse.
- Știam eu. - Nu o să regretați asta.
O să avem atâtea alte activități.
E cea mai amuzantă noapte de până acum!
Mă sperie treaba asta.
- Cum merge treaba acolo? - Foarte bine.
Bine.
Fiul tău se pricepe cât de cât la tâmplărie?
Nu, de... Am auzit cumva o bormașină?
- Fără unelte băgate în priză. - Fără unelte cu curent.
- Poftim? - Fără unelte cu curent!
- Mă spălam pe dinți. - Zgomotul nu e de la periuța de dinți.
Bine, oricum am terminat ce aveam de făcut.
- Am reușit. - Am reușit!
Arată grozav!
Ia te uită! Parcă l-am fi cumpărat de la magazin.
- Trebuiau să fie așa de la început. - Uite cât spațiu avem acum.
- Am putea face gimnastică aerobică. - Câte activități putem face!
- Putem sări. - Mă ia cu amețeală...
- Ce de activități! - Să ne jucăm de-a soldații.
- Da. - Hai.
Nu te-am întrebat niciodată. Îți place guacamole?
Brennan! Dumnezeule!
Brennan! Brennan!
Tată, Nancy, e de rău!
E groasă treaba! E sânge peste tot.
Paturile suprapuse au fost o idee proastă. De ce ne-ați lăsat?
E un coșmar.
Cum ai descrie asta?
- Nu e chiar așa de grav. - Gata. Ai văzut?
Trageți paturile la loc.
Gata cu dezmățul.
Mâine e o zi importantă. Trebuie să dormiți cele 8 ore necesare.
Deși avea 88 de ani, nu a încetat o clipă să creadă.
E ora 8:20.
În continuare, un studiu recent al Consiliului american...
Uită-te la tipa asta. Ce bună e!
Băieți, a venit și ziua cea mare. Noroc și să nu întârziați.
Tată, avem nevoie de niște haine de la tine pentru interviu.
Nu avem nimic elegant.
Puteți lua ce vreți din șifonier. Trebuie să faceți o impresie bună.
E cea mai importantă zi din viețile noastre.
- Bine. - Nu vreau să vă stresez.
- Relaxați-vă. - Bine.
Trebuie să plec acum.
E ziua voastră, nu uitați. Voi faceți regulile.
- E o zi unică! - Am înțeles.
Dle Huff, dl Jeener vă poate primi la interviu.
De fapt, am venit ca o echipă.
Am venit să vă dăm clasă.
La o parte!
Hei!
Brennan, văd că ai avut o mulțime de slujbe.
Sunt ca un sistem cu scânteie electrică.
Stimată doamnă de la resurse umane, când mă gândesc...
- Știi... De fapt, mă cheamă Pam. - Îmi cer scuze.
- Bine, Pan... - Numele meu e Pam.
- Deci e Pan sau Pam? - Am spus Pam.
Scuze, cine e domnul din spatele tău?
Bună, doamnă Cuconiță. Sunt Dale, fratele vitreg al lui Brennan.
Cred că pot rezolva misterul numelui Pan-Pam.
- Ar fi super. - Pam.
- Pan. - Pam.
- Pand. Cu „d” la final. - Cu „m”.
- Fără „d”. Mă cheamă Pam. - Se scrie P-A-N-M.
- Doi de „n”. Sunt doi de „n”. - Doi de „m”. Aici era confuzia.
E un singur „m”.
Ce ziceți dacă v-am intervieva noi pe dv.?
Da... Uneori e un exercițiu util.
Lasă mâna jos, te rog.
Vă ascult.
Cât câștigați pe an, înainte de a achita taxele?
Nu mă simt în largul meu să răspund la întrebarea asta.
- Haideți! - Noi facem interviul, nu dv.
Iată lovitura de tun: Oprah, Barbara Walters, soția dv.
Cui i-o tragi, cu care te însori și pe care o omori?
Am auzit destul. Vă mulțumesc.
În primul rând, aveam nevoie de cineva să...
Stop. Ciocu' mic. Tacă-ți fleanca.
Cred că ajunge cu...
- Ține-ți pliscul o secundă. - Taci din gură.
- Scuze, ce ai spus?
- Dai impresia că ești proastă. - Par proastă?
Purtați costume de seară la un interviu pentru o slujbă de curățători de WC-uri.
- Puteți părăsi biroul. Am terminat. - Nu ne dai niciun suvenir?
Ieșiți imediat din biroul meu!
Vreau să angajez tipi cu care nu mă deranjează să petrec 12 ore zilnic.
Păreți niște tipi de treabă.
Părul vostru seamănă cu al meu, purtați costume de gală la interviu.
E amuzant, e ironic. M-am prins.
Subminând formalitățile. Cred că e al naibii de amuzant.
Așa că, hai să îi dăm drumul. V-am angajat.
Doar dacă nu sunteți cei mai ciudați tipi și eu nu m-am prins.
Grozav.
- Te-ai pârțâit? - Nu știu.
Îi simt gustul.
Pe limbă.
O să fiu sincer, în cazul ăsta. Am tras o bășină.
Miroase a ceapă? Ceapă și... Ceapă și ketchup.
- Pute. Și camera asta e cam mică. - La naiba.
Acum costumele voastre nu mai dau bine.
Eram atât de aproape.
Și acum cum ne mai găsim slujbă? Taică-tu chiar o să ne dea afară?
Nu-ți face griji pentru tata.
Îl îmbrobodim noi cu ceva.
Trebuie să ne facem planuri mai serioase, Brennan.
Auzi, tu la ce te pricepi?
La cântat. Sunt cântăreț de talie mondială.
Vezi? Ăsta e un talent extraordinar.
Eu la ce mă pricep?
Pot cânta la tobe și sunt un vrăjitor al marketingului.
Luate împreună, ce obținem?
- Nu știu, o trupă? - Nu, asta s-a mai făcut.
Am o idee mai bună. Vom pune bazele unei companii artistice internaționale.
Care va fi cea mai mare și cea mai bună.
Se va chema Prestigiu Global.
Ce bine sună!
Mă simt ca și cum un fulger mi-ar fi atins penisul.
Da!
Suntem frați. De asta ne-am întâlnit.
- Pentru a forma parteneriatul ăsta. - Așa e.
De asta s-au întâlnit ai noștri.
- Și acum ce facem? - Ne punem pe muncă.
Mergem chiar acum la laboratorul de percuție. Haide!
- Ce e? - Așteaptă.
Cât e ceasul?
- E ora 16:30. - Ora 16:30.
Mai precis 16:32.
- Nu pot trece pe strada Whitworth. - Bine.
Să o luăm pe aici.
- Ce e? - Chris Gardocki.
- Ce e cu el? - Mă deranjează
și nu am chef acum de hărțuială.
- Te sperie așa de tare? - Hai să ocolim, te rog.
- Pe strada Cutler? - Da.
Dar o să ne ia 45 de minute.
O să mă fac de rușine, atunci.
- Spui prostii. - O să îți pară rău. Fie, sunt prost!
Să te ții bine!
Dumnezeule, uite-i.
Ăla nu e Dale Doback?
- Să-l punem să lingă rahat de câine. - Da.
Ce mai faci, fătălăule. Nu te-am mai văzut de mult.
Ăla e iubitul tău? Lui i-o tragi în fund?
Dle Gardocki, lăsați-mă în pace.
Tacă-ți fleanca, fraiere.
Copii, duceți-vă din nou la joacă, da?
Amicul tău de călăreală are un nume?
Dacă te referi la mine, atunci da, am un nume.
Mă cheamă Brennan Huff.
Dacă nu vii aici să lingi rahatul ăla alb de câine,
o să îți borșesc nasul cu pumnul.
- Nu ling niciun rahat alb de câine. - Îl ling eu, dacă ne lăsați în pace.
Dale, doar nu o să lingi rahat de câine? Sunt doar niște puști.
- Brennan, e doar rahat de câine. - E ridicol!
- Bună, ce... - Dumnezeule!
Lasă-l în pace! Lasă-l în pace!
Faceți-le felul!
Poate ar fi mai bine să ocoliți strada aceea.
Mergeți pe altă stradă, chiar dacă ocoliți.
Am vorbit și noi despre asta. O să mergem pe drumul ocolit.
Știi faza aia din Vrăjitorul din Oz
când maimuțele zburătoare distrug Sperietoarea?
Așa m-am simțit eu.
- E în regulă. Nu mai plânge. - Îmi pare tare rău.
Tata s-a supărat pentru ce s-a întâmplat?
Robert s-a supărat foarte tare.
Știe că ați participat amândoi deodată la interviuri.
A aflat și despre pârțâială.
- Da? - Da, a aflat.
Nu te-ai putut abține, sau...?
- Nu. Am crezut că nu o să facă zgomot. - Și a făcut un zgomot.
Nu se mai termina și a făcut zgomot. A fost jenant.
Zgomotul creștea.
Bobby, cheile o să fie gata mâine
- ...și vom pune la punct datele. - Mulțumesc.
- Bună, mamă. - Bună.
- La revedere. - La revedere.
- Mă bucur mereu când te văd. - Și eu.
Bună, băieți.
Se pare că s-a terminat cu blatul, nu?
Să vă distrați sub cerul liber.
Mi-a părut bine să vorbesc cu voi. Pa, mamă.
- Pa. - Pe curând.
Ce căuta aici?
Scoatem casa la vânzare.
- Unde ne mutăm? - E bântuită casa?
Nancy și cu mine ieșim la pensie
și vrem să călătorim în jurul lumii cu barca mea.
Ne trăim visul cu ochii.
Și cu noi cum rămâne?
Îmi pare rău. Robert... Noi ne gândeam că
ar trebui să vă trăiți viața pe picioarele voastre.
Partea cea mai bună e că
o să punem bani suficienți în contul fiecăruia
pentru o garanție la un apartament.
Ce înseamnă asta?
Mai mult decât bani, o să vă sprijinim și altfel decât financiar.
Amândoi veți merge la psiholog. Nancy crede că va fi util.
- Băieți, nu ne tocmim. - Stai așa. Nu mergem cu barca,
Derek vinde casa, și trebuie să mergem la psiholog?
- Ce naiba se întâmplă? - Hei!
Știu că pare foarte brusc
și oarecum nedrept, și crud, și...
- Dar nu ne tocmim. - Dar nu ne tocmim.
Sunt plin până în gât de rahat de câine
și mai vii și tu cu porcăriile tale?
Sunteți adulți. E timpul să începeți să vă purtați ca atare.
- Mami. - Nu o să mă îndupleci, Brennan.
Nici măcar nu încerca.
Știu că pare greu, dar e mai bine pentru amândoi.
O facem pentru că vă iubim.
Tati, o fac pentru că te iubesc: să te ia dracu'!
- Altceva? - Nu.
Drum bun! Să vă distrați!
Hei, ce e , Derek?
Da.
- Știi ce? - Uite ce am eu.
Mă gândesc că, în sfârșit, avem o familie
care e pe cale să se destrame pentru că ne cred niște ratați.
- Pentru că nu ne înțeleg? - Da.
Nu pricep că stilul ăsta de viață a fost alegerea noastră.
Și nu se gândesc decât la tâmpenia aia de barcă.
Pe bune, așa de tare mă calcă pe nervi maică-mea...
Imediat ce împlinește vârsta, o duc la azilul de bătrâni.
Trebuie să punem Prestigiu Global pe roți.
E singura salvare a familiei ăsteia.
Cred că ar trebui să avem o propunere de investiție
ca în The Apprentice.
Trebuie să începem cu ceva capital.
Totuși, nu uita,
dacă e să înființăm o corporație multinațională imensă,
trebuie să te aud cântând.
Nu mă crezi pe cuvânt că sunt super cântăreț?
Doar un cântec, ca să știu și eu cum îți sună vocea.
Da, da. O s-o fac.
Nu e mare scofală. O să-mi iau avânt și o să încep să cânt.
Doamne, ce tare îmi bate inima!
Cântă pur și simplu.
Pur și simplu.
Știi ce, nu știu.
N-am cântat prea tare, nu voiam să-i trezesc pe Robert și Nancy.
Mă doare în gât. Mă tot doare în gât de o lună jumătate.
Și ăsta nu e un mediu acustic prea potrivit
ca să-mi poți cere asta.
Află că nu sunt un tip oarecare.
Brennan, ai o voce de înger.
Brennan, nici măcar nu te pot privi în ochi acum.
Vocea ta e un fel de amestec de Fergie și Iisus.
De ce nu poți cânta în fața oamenilor?
Râzi de mine?
Sunt eu, Dale.
Ești bun.
- Știu. - Sună ciudat, dar
pentru o clipă, cred că ai luat forma unui unicorn.
M-am simțit ca și cum zburam deasupra propriului meu corp,
privindu-mă cum cânt.
Hai să trecem la alte treburi.
Primul lucru mâine e să încercăm să facem propunerea aia de investiție.
Și știi ce altceva? Tocmai mi-a trecut prin cap.
- O să facem un videoclip. - Da!
Ce facem cu Derek și cu casa?
Nu-ți face griji pentru el.
D-MAN IMOBILIARE
„CASELE MELE SUNT BETON”
Grozav cartier.
Frank Gifford locuia chiar în capăt.
- Giff? - Da, Giff. Chiar în capăt.
Îmi inspiră încredere.
Mă bucur.
Ne dai credit pe 10 ani pentru dobândă, și semnăm.
Hei, cretinilor! Bun venit în cartier!
- Mă cheamă Craig. - Vecinul e nazist?
Dacă vă trebuie îngrășăminte, am o grămadă. Aproape 80 de tone.
Hei, băieți! Ce mai faceți? O să vă placă la noi în cartier.
Fiecare casă de aici reciclează.
- Bun, cred că am terminat. - Da, bine.
Hei, Derek, sprechen sie penis.
Dale, nu știu cât de mult știi despre terapie
dar, de obicei, tu începi prin a-mi spune câte ceva despre tine.
Lucrez la un liceu ca îngrijitor
deși sunt mai deștept decât majoritatea celor de acolo.
Uneori văd câte o ecuație scrisă pe tablă
care nici măcar nu e întreagă, și o rezolv imediat.
- Nu e O dramă la vânătoare? - Nu.
Seamănă cu intriga din O dramă la vânătoare.
Da. Mă rog. Cel mai bun prieten al meu e Ben Affleck...
Mă gândeam să începem cu divorțul părinților tăi.
Bine.
Câți ani aveai când au divorțat?
- Cincisprezece. - E o vârstă dificilă.
- Da. Da. - Vrei să vorbești...
- ...despre ce ai simțit? - Te iubesc.
- E clar, nu mă cunoști. - Te iubesc așa de mult.
Mersi. O să consider că-ți inspir o senzație
de confort.
E mai mult decât confort.
- Adică te iubesc de ți-aș trage-o. - Bine, cred...
Mă gândesc doar la viața noastră împreună.
Mă simt de parcă aș pluti pe nori.
Simt cum mi se scoală.
- Îmi taie tot avântul. - Nu simți la fel?
În niciun caz, sub nicio formă nu simt nimic pentru tine,
în niciun fel.
Ai niște iarbă foarte deasă în curte.
Tu și gașca vă puteți juca.
- Poți să spui că arată bine. - Da.
Da, așa e.
Ai o intrare foarte nouă. Beton.
...fața casei care e de fapt...
Mai slăbiți-ne, vulturilor ce sunteți! Tocmai a murit azi noapte.
Ce se petrece aici?
Azbestul, i-a venit de hac!
Am văzut prea multe cadavre.
- Trebuie să ies mai repede de aici. - Nu, nu.
- Nu-i rău. - Să te ia naiba, Derek.
- Super chefuială, fraților. - Ești tare, Derek.
Bine, de la cine e asta? TJ?
Unde e restul cadourilor mele, frate?
Glumeam, TJ.
Așa.
Așa da! Da! Crose Callaway.
- Da! - Da!
Da.
- Bombardați gazonul, fraților! - Așa.
Mă cheamă Jim. Vrei să mi-o sugi? Te plătesc.
- Eu eram. Salut. - Dumnezeule.
Ce faci aici? Asta e toaleta bărbaților.
La mulți ani.
- E a doua întâlnire a noastră. - Ce?
M-am săturat să fac pe mironosița, Dale. Înțelegi?
- Suntem la toaletă. - Nu durează decât un minut.
Tu nu trebuie să faci nimic. Doar lasă-mă să sar pe tine.
Alunecă.
Doamne!
Mă furnică. O să se întâmple ceva, Alice!
Tocmai am făcut sex.
- Exact așa cum mi-am imaginat. - Îmi placi.
Te iubesc.
Să-ți trăiască și la mai mare.
- Fac pipi. - Bine.
Doamne.
Ești incredibilă.
Salută-l pe amicul meu.
- Glumeam. E din Scarface. - Scarface.
Taci dracului din gură!
- Ce cadou beton, Teej. - Da, nu-i rău.
- Am planificat totul. - Așa.
- Folosesc indiciile tale. - O să fim ținta tuturor privirilor.
- Bine. - Așa cum am stabilit.
Și apoi terminăm în forță.
Toată lumea să fie atentă, vă rog.
Pentru cei care nu mă cunosc,
- ...numele meu e Dale Doback. - Un-doi. Un-doi.
Probabil vă întrebați de ce ne-am adunat aici,
pe lângă aniversarea lui Derek.
Avem o surpriză specială, eu și Derek, și toți cei prezenți...
- Probă de microfon. - Un-doi.
- Dale. Nu, te rog. - Nu-i întrerupe.
- Te implor. - Vrei să fac liniște?
- Numai puțin. - Derek, de ziua ta
ne-am gândit să începem
afacerea vieții noastre.
La mulți ani, Derek.
Muzica.
PRESTIGIU GLOBAL
Prestigiu Global, bal, bal, bal.
Prestigiu Global.
- Ultimul răcnet în lumea spectacolului. - Răcnet.
- Management. - Portofoliu financiar.
- Asigurări. - Computere.
- Mănuși de piele neagră. - Cercetare și dezvoltare.
Randamentul uman în slujba științei nevoilor voastre.
Săptămâna trecută am pus lichid corector pe o albină
și a murit.
- Siguranță. - Siguranță.
- Și... - Și...
...investitori?
- Posibil tu. - Posibil tu.
- Număr consacrat. E chiar... - Vrem să vă prezentăm
premiera mondială a primului videoclip scos de Prestigiu Global,
a primei noastre trupe, Huff și Doback.
- Dă-i drumul. - Dau drumul.
Fii atent tati. O să ți se pară cunoscut.
- E... E perfect. - E barca mea?
Da, este.
Ce faci pe barca mea?
Niña, Pinta și Santa María
Ți-o trag pe la spate Cât timp bei sangria
Nachos și acadele în barca lui papa cu ele
Nu te scufunzi Am sculă plutitoare
Navigăm peste tot Mergem din port în port
Când îmi dau drumul Am umplut vaporul
E ofensator. Brennan, Dale.
Vreau bărcile mele Pline de gagici
Prinse în năvod Dar fără crabi
Benzină nu mai e Sună-i pe Arabi
Ridică ancora Lăsăm pământul în urmă
Coboară sub punte Cu o sculă în mână
Bărci și gagici Bărci și gagici
Vreau bărcile mele Pline de gagici
Vrei să participi La vocalizare
- Găsește-ți perechea. - Ia stai așa.
- Cine e la cârmă? - Tati, te rog să taci.
Te rog să taci!
Da!
Deci,
marea întrebare e:
lăsând la o parte daunele bărcii, pe care o vom repara,
ce părere aveți de numărul muzical?
Brennan, cred că ceea ce i-ai făcut bărcii lui Robert e oribil.
Astea fiind spuse, cred că amândoi ați dat dovadă
de mult entuziasm și inventivitate.
Da. Mulțumim.
Cred că glumești.
Ne-au distrus visul și tu numești asta inventivitate.
- Nu, nu. Nu asta am vrut să spun. - Ba da.
Haide, chiar asta ai spus.
În următorii patru ani, cel puțin, nu vom putea naviga nicăieri.
- Și nici măcar că-ți pasă, recunoaște. - Nu recunosc nimic
- ...pentru că nu e adevărat. - A, da.
Dar cred că ai putea da dovadă
de mai multă grijă față de fiul tău și fiul tău vitreg
care au nevoie de tine, în mod clar.
E adevărat, Dr Doback.
Ai fost foarte rece și indiferent față de visele noastre.
Mi-ai distrus barca, derbedeule!
Nu vorbi așa cu copilul meu.
Copilul tău mi-a făcut o pagubă de 80.000 de dolari.
Poți să te vaieți toată noaptea, tati, dar ce a fost, a fost.
- Investiți sau nu? - Gata! Gata!
- Ce faci? - Ia volanul!
Nu pot să cred că ești așa de zgârcit.
- Robert, calmează-te. - E o simplă decizie de afaceri.
Șacalilor!
Rataților ce sunteți! Rataților!
Și tu te faci de râs, căcănar geriatric ce ești!
- Brennan. - Două chestii:
Ia-ți mâinile alea pătate de vărsat de pe maică-mea.
E o sfântă!
Și apoi te apuci și le scrii băieților un cec de 10.000.
Termină!
Dacă nu, o să bag aparatul auditiv în fund, atât de adânc...
- Brennan! - ...încât o să auzi sunetul
mațului tău subțire producând rahat!
- Deci așa. - Of, Doamne.
Cineva trebuia să facă asta de mult. O s-o fac eu.
- Ce vrei să faci? - Robert.
Acțiunile tale nu rămân fără urmări.
- Nu. Robert! - Tati!
- Ăsta nu e un răspuns. - Tu urmezi, dle.
- Înțelegi? - Da.
- Anumite comportamente... - Dă-mi drumul.
- ...nu vor fi tolerate! - Mi-a luat fundul foc!
Pomul arată extraordinar, Nancy. Cu gust.
Mersi, Dale. Îmi place puloverul tău.
A fost al mamei. I-am scos umerașii.
Brennan? Denise a sunat
să spună că nu poate ieși cu tine în Ajunul Anului Nou
pentru că nu e prietena ta, ci psihologul tău.
- Asta a spus? - Da.
E o ticăloasă.
Hei, tati, Nancy?
N-ar fi mișto dacă eu și Brennan am deschide fiecare câte un cadou
din moment ce e Ajunul Crăciunului?
Mă duc la Cheesecake Factory să beau ceva.
Dar e Ajunul Crăciunului.
Crăciun fericit.
- Da. - Da.
Pusesem ochii pe unul.
Sper că e ce cred eu că e.
Doamne. Mâini de Hulk!
Stai, Dale a primit mâini de Hulk?
Duhnești a scotch și a prăjitură cu brânză.
Știi...
nu m-am simțit așa de bine ca la Cheesecake Factory de câteva luni.
- Păi, atunci îmi pare rău pentru tine. - Păi, atunci...
Nancy, nu știu dacă-i pot ierta vreodată că mi-au distrus barca.
- De ce-i lași baltă? - Nu-i las baltă. Deloc.
- Ba da. Îi lași baltă pe băieții noștri. - Dar au 40 de ani.
Nu-mi pasă ce vârstă au. Sunt tot copiii noștri.
Cândva va trebui să conteze ce vârstă au.
Asta facem... Dumnezeule.
O să... O să se întoarcă în camera lor.
Vezi? Sunt somnambuli.
Nu. Nu.
Vezi, înapoi în pat.
O să fie bine.
Tâmpenii. Mă duc să-i trezesc.
- Nu. De ce ai face așa ceva? - Păi, pentru că...
- Nu trezi niciodată un somnambul. - Gata.
- Nu putem face niciodată nimic. - Nu.
Dar se pot răni, sau îi pot răni pe alții.
- Cadourile de Crăciun. - Nu, băieți... Nu, nu...
- Dar... - Cred că trebuie să preluăm controlul.
- Numai la ei te gândești. - Și ce propui?
- Doamne. - Orice ai face, nu-i trezi.
Pot să se rănească, sau să-i rănească pe alții.
- Nu toți fac asta. - Pomul de Crăciun!
Nu... Nu... Gata! Până aici!
- Îi trezesc! - Nu! Nu!
- Nu-i trezi. - Astea-s povești!
- Treziți-vă, amândoi. - Nu.
Ți-am spus! Ți-am spus!
Termină! Nu-l lovi!
...de data asta, pentru că eram destul de beat.
Deci am suflat în fiolă
și am văzut cum creșteau numerele:
0,079.
HAI SĂ NE-O TRAGEM ACUM!
Am început să merg la petrecerile de Crăciun ale lui Chad Michael Murray.
Cred că atunci. Și doar conducând...
Trebuie să te întrerup. Robert, acum că copiii sunt în sufragerie,
cred că e momentul să anunțăm vestea.
- Ce e? - S-a terminat.
Eu o să mă mut cu prietenul meu, Jack Handle,
iar Nancy a găsit o casă în oraș.
Ce e asta? Ce se întâmplă?
Robert încearcă să spună că vrem să divorțăm.
- Nu faceți asta. - Nu. Nu!
- Puteam să jur. - Nu.
- Da. - E din vina noastră?
- Pentru că am fost răi? - Nu. Nu.
Primul lucru despre care am vorbit cu Robert
e că nu vrem ca voi doi să vă simțiți vinovați.
- Ce putem face? - Dale, scumpule, ești bine?
- De ce îi spui „scumpule”? - Mai repet o dată:
- ...nu e vina voastră. - A cui vină e?
- La naiba! - Să nu ne mai învârtim după deget.
- E numai vina voastră. - Robert.
Mi-ați distrus barca.
M-ați bătut în somn
și, ce-i mai grav, eu și Nancy ne purtăm pică din cauza voastră.
- E vina voastră 150%! - Bineînțeles că e vina lor.
Sunt cei mai mari cretini și trăiesc în casa voastră.
- Taci, Derek. - Îmi pare rău, dar...
Te rog, nu plânge. Te rog, Brennan.
- Mami! - Dale!
Ți-am spus că se vor simți vinovați.
- Hai să ne maturizăm. - Cred că-mi vine să vomit.
- Cred că-mi vine să vomit... - Nu vomita.
...toată mâncarea asta bună pe care am mâncat-o.
- N-o să vomiți. - O să vomite.
- Termină. - Doamne, a vomitat. Ce urât.
- Hei, băieți. - Nu e frumos!
- Bine, cretinilor. Uitați-vă aici. - Termină, Derek.
- Unu, doi, trei... - Nu vreau poză acum.
Noroc și nu uitați, vreau să vă cărați din casa mea până mâine.
Fără excepții.
Dacă vă pot ajuta cu ceva, orice,
sunați-mă, bine? E în regulă.
Hei. Ești treaz?
Da.
Nu pot să cred că trebuie să ne mutăm din casa asta.
Știu. Îmi pare rău.
Știi, nu trebuie să mai vorbim în șoaptă.
Mami și tati nu mai sunt aici.
Dar, dar nu vrei să șoptim în continuare?
Mă ajută să-mi imaginez că sunt aici.
Cred că te simți oribil.
- Adică, eu mă simt prost. - Da.
Dar nu-mi închipui cum te simți
după ce tati s-a uitat la tine și ți-a spus
că e vina ta că s-au despărțit.
E ciudat, pentru că mami a spus:
„Dacă nu era cretinul ăla cu părul creț, Dale,
totul ar fi fost perfect.”
- Retrageți cuvintele. - În niciun caz. E vina ta.
Știi care e problema ta?
Trăiești în lumea viselor. Refuzi să-ți găsești de lucru
și nu știi ce înseamnă să muncești pentru ceva.
Nu-ți asumi responsabilitatea pentru ceea ce faci. E numai vina ta!
Și tu ești sub papucul maică-tii și ți-e frică să cânți în public!
Da, așa e.
Fugi băiețaș, doar știi că așa e.
Eschivează-te.
Ce faci?
- Dale i-a despărțit pe-ai noștri - Cretinule!
Dale i-a despărțit pe-ai noștri Dale i-a despărțit pe-ai noștri
- Dale i-a despărțit pe-ai noștri... - Brennan!
Scoală-te, Brennan, știu că te prefaci. Scoală-te!
Ridică-te!
Brennan?
E ca în Dosare clasate E ca în Dosare clasate.
În fiecare zi mor oameni.
Îngroapă-l cum se cuvine, într-un mormânt anonim.
- Brennan, trăiești! Doamne! - Știu.
Trăiesc!
- Erai mort. Te-am văzut murind! - M-am prefăcut.
M-am concentrat ca să-mi încetinesc bătăile inimii.
- Ce faci? - Te îngrop.
- Sunt viu. Brennan, sunt viu. - Trezești vecinii!
- Taci! - Nu. Nu.
- O să mă joc cu toba ta. - Ajutor.
Închide ochii. Lasă pământul să se așterne peste tine.
E vina ta.
Sunt epuizat. Mă duc la somn.
- Nu te atinge de tobele mele! - Zombi!
Zombi! Zombi!
Dă-te jos de pe mine, zombi.
Jos am zis.
Am întârziat la școală.
O să te sărut direct pe gură, Kenny Rogers.
- Dă-te jos. - Hei.
Deci cred că s-a terminat.
Cred că încercarea ta de a mă îngropa a pus capac.
Știi ce am realizat?
Tu m-ai tras în jos.
O să-mi găsesc de lucru, o să-mi găsesc un apartament
și apoi o să-i aduc pe mami și pe Dr Doback înapoi împreună.
Eu o să fiu eroul și tu o să rămâi cu buza umflată.
Viața mea era perfectă înainte ca tu să apari.
Eu și tati ne înțelegeam de minune și tu ai stricat totul.
Hei.
Nu mai suntem frați.
Nici n-am fost. Eram frați vitregi.
- Dintre cele mai bune. - Mingile astea-s de rahat.
Bine.
Măi, măi, uite cine a venit, băieți.
Poți să-mi dai ceva de lucru, te rog?
TJ, adună candidații.
Dă-i Păpușii Ken Coaie două săptămâni, maxim.
Dr Față de Înger, voiam să vă mulțumesc
pentru că m-ați primit așa, pe neașteptate.
- Nu mă numi Față de Înger. - Scuze.
Sunt foarte singur acum, voiam să te rog să mă ajuți...
Să-mi arăți cum pot fi adult.
Să-mi port diploma cu mine?
Ce faci cu părul, dimineața?
Ce faci dacă se strică vremea?
Ce anume...? Ce porți?
Poți să speli haine în mașina de vase?
Am observat că există o pauză în activitatea ta profesională
și zici aici că timp de 22 de ani
ai sondat necunoscutul?
O să fiu sincer cu tine. Am nevoie de o slujbă.
O să accept orice poziție, atâta vreme cât nu implică
sex cu femei în vârstă pentru bani, sau capcane de urs.
- Astea sunt coșmarurile mele. - Bine, am priceput.
Există firme de livrare, agenții de slujbe temporare.
Și ai ocazia să te joci cu focul.
Montel Williams - Cațără-te mai sus
Ce vrei? E ora la care joc pocher pe Internet.
Mă simt pregătit pentru Catalina Wine Mixer.
Ia-o mai ușor, Speed Racer.
Știu ce presupune și sunt gata să mă avânt.
O vreau, bine? Vreau Catalina Wine Mixer.
- Hei, hei. - Hei, omule.
- Îi spui ce se întâmplă? - Fii sigur.
- Hei. - Hei.
Frate-tău vrea să-și încerce puterile cu Catalina Wine Mixer.
Sunt gata. Sigur pe mine.
Ești gata să fugi cu taurii?
Am câștigat și am cheltuit, am rupt gâturi și am încasat cecuri.
La naiba, lasă-l s-o facă. N-am ce pierde
- ...fiindcă, dacă o faci lată, Brennan, - Da?
te concediez. Dar dacă te descurci, o să par un geniu celor din conducere.
- Bine? - Am priceput.
Brennan, uite ce e.
E vorba de Catalina Wine Mixer, bine?
Batem palma sau ce vrei să spui?
E cel mai mare eveniment de închiriat elicoptere din emisfera vestică,
din 1997.
- De ce tot face asta? - Trebuie să vând sau să închiriez
cel puțin 80 de elicoptere ca să câștig ceva.
Dacă nu câștigi, Brennan, Randy o să-ți mănânce scula.
Ca Takeru Kobayashi.
L-am văzut făcând asta.
L-ai văzut mâncând un penis?
Era în apele internaționale, deci nu l-au putut condamna.
Ai cuvântul meu. O s-o dau gata, bine?
Stai așa, de ce îți dorești asta atât de mult?
Să-i aduci pe mami și tati din nou împreună?
- De ce vreau asta? - Da.
Pentru că vreau profit. Vreau succes.
Vreau să conduc un Range Rover.
Ai face bine, Brennan.
E vorba de Catalina Wine Mixer.
Nancy. Salut.
Salut. Ce faci aici?
Păi, Dale coordonează evenimentul.
Băieți, trebuia să fie jicama, nu bok choy.
Îmi cer scuze.
Și am primit o invitație de la Brennan.
Poți să crezi că Brennan a organizat toate astea?
Și uite așa suntem cu toții în Catalina.
- Interesant, nu? - Da, interesant.
- Hei, hei, hei. - Hei.
Nu-i rău. Te descurci.
- Mersi, Randy. Înseamnă mult. - Da.
Fața ta
mă tentează să-ți trag una direct în bot.
- Te pot ajuta cu ceva? - Nu. Nu chiar. E din cauza feței.
Din nou, ești grozav. Catalina Wine Mixer.
Ne distrăm cu toții, ne simțim bine.
Datorită ție. Dar dacă nu-ți schimbi fața
- ...ți-o schimb eu. - Bine. Bine.
Tot ce pot să fac e să mă gândesc
și să produc cea mai bună versiune a ceea ce cred că ar trebui să fie.
Nici măcar nu te aud, fața ta mă scoate din sărite.
- Mersi, totuși. - Oh, țâțe. Stai așa.
Hei. Salutare, Catalina Wine Mixer.
Ce mai faceți? Noi suntem Uptown Girl.
Suntem cei mai buni imitatori din California ai lui Billy Joel din anii '80.
„Piano Man”!
M-ai auzit ce am spus?
Nu cântăm așa ceva,
deci hai să rămânem în anii '80 și să ne distrăm.
Vă distrați?
Sper, pentru că, uneori, viața e grea.
EVENIMENTUL ANUAL CATALINA WINE MIXER
Și uneori e greu „să îți păstrezi credința”.
Voi doi păreți că vă potriviți.
Scumpule.
Doamne, e o petrecere grozavă.
- Bună, Robert. - Bravo.
- Brennan, e fantastic. - Bravo.
Sunt impresionat.
- Bună tati. Bună, Nancy. - Bună, Dale.
- Bună, Brennan. - Mă bucur să te văd.
Mersi că ai angajat firma noastră de livrare.
A fost ușor. Aveți reputație impecabilă.
- Ca pe vremuri, nu? - Da, chiar așa.
Încă mai ai ochelarii de văzut noaptea?
Nu, nu. A trebuit să-i vând ca să plătesc asigurarea la mașină.
Dar tu? Mai spargi table,
mai faci găuri în dovleci și chestii din astea?
Nu.
Dar iau aspirină pentru copii, ca să reduc riscul unui atac cardiac.
E logic. Trebuie să fii atent.
- Renunță la dulciuri. - Mersi.
E o observație pertinentă.
Da.
Dale, plăcintele au început să transpire.
Bine. Mă duc.
- Mă bucur că te-am văzut. - La fel.
- Ai grijă de tine. Și tu tati. - Bine.
- Mă bucur că am vorbit cu el. - Da.
Trebuie să plec.
Ar trebui să ne mai vedem. Cred că a fost foarte constructiv.
- Mâncați ceva? - Sigur.
- Duceți-vă la Outback Steakhouse. - Bine.
M-am atașat de locul ăla.
Mersi că ați venit.
Mă bucur că v-am văzut.
Mă bucur că te-am văzut, Robert.
Cred că Brennan a organizat evenimentul ca să ne aducă împreună.
Scuză-mă. Îmi vine să plâng.
Ce ciudat. Pa.
„Start the Fire”, frate!
Haide, omule. Cântă ceva din The Stranger!
Nu cântăm decât cântece din anii '80 ale lui Joel.
Muzica lui Billy Joel din anii '80 e de rahat.
Ascultă, cretinule, doar cântece din anii '80!
Așa că ia-ți târfa și șterge-o de aici.
La dracu'.
- Ce e? - Da. Ce e?
Scoate-l de aici. Dă-l afară!
Hei.
Hei, frumos, cretinule. Mi-ai stricat afacerea. Și petrecerea.
Calmează-te. N-am realizat că o să vezi.
Știi ceva? Mă coști bani.
Nici măcar nu e o judecată de valoare.
- La fiare vechi cu tine. - Derek, hai să discutăm.
Nu.
- Hei. - La naiba.
- E totul în regulă? - Nu. Tocmai m-a concediat.
Ce s-a întâmplat cu muzica?
Trupa a plecat. Tipul s-a speriat.
Derek m-a concediat.
- Nu-i mare scofală. - Robert, n-ai înțeles.
E vorba de Catalina Wine Mixer!
Unii omorî ca să obțină slujba mea.
- Are dreptate. E mare scofală. - Am o idee:
Văd o scenă goală.
Văd tobe, văd un toboșar.
Văd un microfon și văd un cântăreț.
- Tati, totuși. - Ce?
- Am renunțat. - N-o facem.
Ascultați-mă. Dale, uite, când eram mic,
când eram copil, mereu am vrut să fiu dinozaur.
Voiam să fiu un Tyrannosaurus rex în mod special.
Mi-am pliat brațele și am hoinărit prin curte,
am alergat pisicile din cartier, am mârâit și am răcnit.
Toți mă știau și se temeau de mine.
Și într-o zi tata mi-a spus:
„Bobby, ai 17 ani. E timpul să lași copilăriile”.
Și eu am zis, „Bine, tati”.
De fapt voia să spună: „Nu mai face pe dinozaurul și găsește-ți o slujbă”.
Dar, mă gândeam eu în sinea mea, „O să fac medicina,
o să practic o perioadă, și o să mă întorc”.
- Tati... - Asta e o aptitudine?
Dar am uitat cum se face.
Ești uman.
- N-ai putea niciodată să fii dinozaur. - Da.
Hei, mi-am ieșit din mână.
- Tati, care e morala? - Da.
Morala e: nu-ți pierde dinozaurul.
Da. Nu-mi plăcea deloc așa cum erați înainte.
Adică, vă uram.
Dar mă doare inima să vă văd așa de distruși și de normali.
Ascultați-mă, nu mă ascultați...
Prestigiu Global, asta trebuie să faceți.
- Adică să o facem? - Exact asta spun.
Ce zici, Brennan?
Mi-e așa de teamă. O să fac ceea ce e logic:
o să intru în șomaj
și o să încerc să găsesc o slujbă la o firmă de închiriat mașini.
Pentru că au o structură corporatistă excelentă
și îți permit să fii propriul tău șef.
Tata are dreptate.
Nu mă recunosc.
Mă simt jalnic. A trebuit să mă scol la 10:00 dimineața.
Și deși am emoții,
o să mă urc pe scenă
și o să cânt o muzică frumoasă pentru o lume tristă.
- Dale... - Acum îmi recunosc băiatul.
Mulțimea asta o să-l mănânce de viu.
Stai, ce face acolo?
Cineva să-l dea dracului jos de pe scenă!
Salut. Ce faceți?
Mă numesc Dale Doback, și sper că vă place distracția.
Arată-le ce poți, Dale!
Bărci și gagici
Dă-te jos de pe scenă, cretinule!
Nu mai țipați la el.
- Groaznic! - Groaznic!
E și el o ființă umană.
Dale e poponar Dale e poponar
Nu!
Vreau bărcile mele Pline de gagici
E singur, Brennan. E singur pe scenă.
Vreau bărcile mele Pline de gagici
- Ești jalnic! - Ce faci, Brennan?
Vreau bărcile mele...
Brennan, nu!
- Ce ai făcut? - Doamne, Nancy.
Nu suportam să-l văd așa. Mi-e dor de fiul meu.
În regulă. Lasă-mă și pe mine. Începi ușor, dar termini în forță.
- Bine. Hei, Brennan? - Da.
- Mersi că te-ai urcat. - Nicio problemă, Balaurule.
Se va produce o mică schimbare.
Omul meu de încredere, Brennan.
Vreau bărcile mele
- Ai reușit, Derek. - Am reușit să-l fac să zboare!
Brennan, ești cel mai bun frate mai mare!
...covorașe. Care se asortează cu scaunele și voiam...
Am călătorit 800 km să-ți dau sămânța mea.
Pădurarule!
Bate tobele alea bine, Dale!
Scuze.
- Suntem Prestigiu Global! - Prestigiu Global!
- Al naibii Catalina Wine Mixer. - La naiba, e Catalina Wine Mixer.
E Catalina Wine Mixer.
Brennan, a fost sublim.
Grozav. Suntem mândri de amândoi.
- Mersi. - Incredibil.
- Mersi mult. - Hei.
Deci mi-am făcut norma. Am vândut o grămadă de elicoptere.
- Ce bine. - Da.
Uite ce e, nu mă prea pricep la înflorituri și inimioare
dar, Brennan, când mă uit la tine, acum,
nu vreau să-ți strâmb mutra așa cum voiam înainte.
Mersi, frate.
- A fost frumos. - A fost drăguț.
Da.
- Ce facem acum? - Putem să ne îmbrățișăm.
Da, ți-ar plăcea, poponarule. Scuze...
Bine.
- E în regulă. - Bine.
- Asta așteptam. - E rampa noastră de lansare.
E fantastic.
Nu am mai făcut așa ceva niciodată, deci nu are cum să fie perfect.
A fost bine.
- Așa mi s-a părut. - Aproape o îmbrățișare.
- Bună, Brennan. - Denise. Salut.
Robert, mami, Derek, prietena mea, Denise.
- Bună. Îmi pare bine. - De fapt sunt psihologul lui.
- În niciun caz nu ieșim împreună. - Da.
Brennan mi-a zis că o să se arunce dintr-un elicopter,
într-o apă plină de rechini
deci, aveam obligația juridică de a veni aici.
Înțeleg.
Nu vrei să apari prea nerăbdătoare și asta e o strategie bună.
Ești tipul de facilitator. Crezi că ajuți,
- ...dar nu e așa. - Și tu ești genul de păstrătoare.
Ce crezi?
Brennan, cred că ai avut un curaj extraordinar.
Și spun asta
în sensul cât se poate de clinic și profesional,
fără nuanțe emoționale, intime, sexuale,
sau de altă natură, care ți-ar putea trece prin cap.
Doamne, o să mă faci să plâng.
Din ce poezie e? E James Joyce?
Alice...
- ...îmi place să fac sex cu tine. - Da.
Da. Dar ești căsătorită.
S-a terminat.
E o nebunie. Sunt mamă.
Am doi copii, un soț și o casă frumoasă.
- Nu pot să-mi fac de cap cu tine. - Ne-am distrat, nu?
- Da, atât cât a durat. - Mă bucur. Bine, atunci, baftă.
- Nu. - Doamne, Dale!
- Te rog, nu mă părăsi. - Doamne. Uite ce balenă!
Unde?
Dale!
6 luni mai târziu
Eram cu Seal
și ne îndreptam cu elicopterul spre tabăra din Everest
- ...și ghidul nostru... - Derek. Derek.
- Scuze. Da. - Nu uita, am vorbit despre asta.
Dale, Brennan. Spuneți-mi despre afacerea cu karaoke.
Grozavă, tati. Da. O numim Karaoke 'n' Roll.
Avem șase baruri, trei restaurante și încă două vor să semneze.
- E în ascensiune. - Fantastic.
De obicei, karaoke e: „Deschis tuturor.
- ...Veniți sus aici și distrați-vă.” - Dar nu și voi.
Dacă nu poți să cânți, stai jos. Ăsta e moto-ul nostru.
- E de clasă înaltă. - Vă merge așa de bine.
Băieți, am o surpriză de Crăciun pentru Dale și Brennan.
- Vreți s-o vedeți? - Da!
- Sigur! - Hai s-o vedem! Haide.
- Nu trage cu ochiul. - Miroase a prăjituri.
Ai răbdare. Nu, nu.
Domnița împodobită
- E o piñata, nu? - Ai răbdare. Ai răbdare.
- Ai răbdare. - Mi-ai luat un tigru, tati?
Deschideți ochii.
Crăciun fericit.
La naiba!
Nu pot să cred că ai urcat barca în pom.
E nemaipomenit!
- E Domnița împodobită. Trăiește! - Nu pot să cred.
- Cum ai urcat-o aici? - Robert, e grozav.
- Pălării de pirați! - Pălării de pirați!
- Hustlers! - Hustlers!
Tati, ce gest frumos!
- Arbalete! - Arbalete!
V-a venit mintea la cap și, în sfârșit, ne-ați luat ceva mișto.
Amândoi știți că asta nu e în regulă nu-i așa?
- Da. - Bineînțeles.
Dar Brennan sigur știe să poarte pălăria aia de pirat.
- Măști de Chewbacca! - Măști de Chewbacca!
E în regulă că masca mea nu e de calitate.
Zice „nu, că mi-ai luat mașina zilele trecute ca să n-o pot lua eu”.
Și eu zic „O să mi-o cumperi sau îți trag una în bot”.
La naiba.
Măi să fie. E Dale Doback și iubițelul lui.
Bastoanele și pietrele pot să îmi rupă oasele
dar o să-ți trag una în biluțe, Gardocki!
Pe ei!
Poliția o să vină în curând.
Cred că așa e când ești adult.
Auzi.
Pot să te întreb ceva?
Da, sigur.
Știi, când ne-am mutat împreună?
Da.
- Te-ai atins de tobele mele? - Nu, deloc.
Nu, pe bune, nu mă supăr. Voiam doar să știu.
Da, știu. Ai zis că nu te superi.
Și eu am zis că nu. Nu m-am atins de ele. Niciodată.
- Atunci îți datorez scuze. - Nu.
Nu-mi datorezi. Deloc.
De ce nu accepți scuzele, dacă nu ai făcut-o?
Pentru că sunt de treabă. Nu contează.
Pașaportul meu e la tine.
E în regulă.
FRAȚI VITREGI
Nu-ți face griji. Nu o să întârzii.