MAČJE POKOPALIŠČE
Koliko dreves. –Je lepo, ne?
Vsekakor ni Boston. –Ne, ni.
Mami, reci mu, naj neha. Churcha moti.
Ne bi rekla.
Church me ne skrbi. Pred nami je še osem ur vožnje. –Kaj?
Ni smešno, oči. –Pa je.
DOBRODOŠLI V LUDLOWU
Napel sem te. Gage, se je tebi zdelo smešno? –Meni seje.
Kaj praviš? –Hudo. –Samo to?
Se ti ne zdi enkratno? Parceli so dodali celo gozd.
Je vse to naše? –Novo kraljestvo Ellifant Velike in Strašne.
Takole. Bi rada prva vstopila?
Pojdi, pojdi.
Selivci so bili vse dopoldne tu. Vse bi moralo biti v hiši. –Dobro.
Mater. Si v redu? –Ja, samo prestrašila sem se.
Si v redu, Gage? Velik tovornjak, ne? –Kdo je priden fantek? –Velik je bil.
Si pripravljen, mali? Dajmo. Ena, dve, tri.
Doma. –Hitro se je navadil.
Pa ti? Si pripravljen živeti na podeželju, doktor?
Bomo videli. Pridi, ga. Creed.
Maček je še v avtu.
Hitro se je obrnilo. Boš pogrešal službo?
Nihče ne pogreša nočnih izmen na urgenci. –Nisi mi odgovoril.
To potrebuješ.
Oba to potrebujeva.
Več časa bom doma.
Z otrokoma. –In ženko gospodinjo.
Na to sploh nisem pomislil. Premleti bom moral.
Nehaj. Ne počni tega. Kaj praviš na to? –Ne! Nikar.
Dobro jutro, Marcella. –Pripravljeni na neurje?
Je že kdo prišel? –Krvav nos, ambulanta 4. –Zdi se resno.
Slišiš?
Kaj delajo?
Nekakšna procesija je.
Kaj je procesija? –Podobna je paradi, ampak ni za zabavo.
Vrniva se v hišo in glejva TV. Ne da se mi več prazniti škatel.
Že prej.
Ellie ima čez nekaj mesecev rojstni dan.
Ne vem, zakaj te skrbi. Ne. Vse je v redu. Otroka sta zadovoljna.
Lepo je malo umiriti tempo.
Mama, te lahko pozneje pokličem?
Prav. Rada te imam. Adijo.
Ellie, si lačna?
Mačje pokopališče
Ej! Dol!
Finta je ...
Da želo hitro izvlečeš. Veliko je.
Ni za nagrado,
za trak pa bo.
Tako, ja. Kmalu bo nehalo skeleti.
Zdravnikova hčerka si. –Eleanor Creed. Recite mi kar Ellie.
Jaz sem Judson Crandall. Lahko me kličeš Jud.
V redu. Na noge.
Kaj je to? –Mačje pokopališče. Nisi prebrala na tabli?
Sem. Narobe je napisano.
80 v vseh hišni ljubljenčki? –Vse mesto ga uporablja že več rodov.
Videla sem otroke. Vsi so nosili maske.
Marsikdo iz tega naredi obred.
Vidiš ta križ? Sam sem ga izrezljal.
Za svojega psa Bifferja.
Res je imel peklensko dober nos.
Ellie? Veš, da ne bi smela sama tavati naokrog.
Mami, to je naš sosed Jud. Čebela me je pičila.
Izvlekel je želo. Veliko je bilo. –Me veseli, gospa.
Tudi mene. Jaz sem Elliejina mama Rachel.
Veš, ni se ravno varno potikati po tem gozdu.
Lahko se izgubiš. –Hvala, Jud.
Pojdiva nazaj.
Res ne smeš kar tako oditi, da ne vem, kje si.
Speri blato in v pik utrl jedilno sodo.
Oči? –Ja? –Zakaj živali ne živijo tako dolgo kot ljudje?
Se spomniš, ko sem ti govoril o presnovi? –O telesni uri? –Ja.
Ljudje imamo počasno presnovo, počasno uro, zato živimo dlje.
Mačke in psi imajo hitro presnovo.
Ko se ura izteče ... –Poginejo in pristanejo na mačjem pokopališču.
Ja. Ellie je v gozdu za hišo odkrila očarljivo posebnost.
Prav. To ni nujno slabo, ne?
Kraj, kjer pokopavamo ljubljenčke in se jih spominjamo. Ni grozljivo.
Povsem naravno je. Kot je smrt naravna.
Vsi enkrat umremo, tako ali drugače, in se vrnemo v zemljo.
Očka hoče reči, da žival sicer zakopljemo,
ampak njena duša živi naprej in gre v nebesa.
Kot babi Creed.
Rekla sem ti, da te gleda od zgoraj. –Ne vemo točno, ali je res tako.
Mamica in očka hočeta reči, da se ti s tem ni treba obremenjevati. Prav?
Church, mamica in jaz bomo še zelo dolgo tukaj.
In Gage? –Seveda, miška. Gage je še otrok.
Kaj pa tvoja sestra, mami?
Ni umrla, ko je bila še otrok?
Rachel ...
Rachel.
Si v redu? –Kaj je bilo prejle?
Smešno, to sem jaz hotel vprašati tebe.
Ellie ima skoraj 9 let. Z njo bi se že lahko pogovarjala o tem.
Otrok je. Zanjo je smrt strašljiva.
Vseeno je ne smeva ovijati v vato. –Misliš, da jo?
Mislim, da razlage o zagrobnem življenju,
o tem, da jo ljudje gledajo iz nebes,
zavlačujejo odkrit pogovor o dejstvih.
Res misliš, da po smrti ni ničesar?
Ni nebes, ničesar ni?
Ne.
Vzeli bomo bris, da vidimo, ali je angina. Lahko je alergija,
ampak za vsak primer.
Reci, da je skoraj malica. Če moram pogledati še ene vnete mandlje ...
Judy je šla po sendviče.
Njegova glava!
Victor Pascow. Tukaj študira.
Kotalkal se je, ko ga je avto zapel in začel vleči.
Pokliči helikopter. Ugotovi krvno skupino. Veliko enot potrebujemo.
Moramo ga stabilizirati. –Je imel zapestnico? –Ne.
Ne bom te pustil umreti, Victor. Drek.
Krvna skupina 0+. Prinesla bom štiri enote. –Lezi. Pohiti s krvjo.
Kelly, ovratnico, da ga bomo dvignili.
Vidim njegove možgane. –Kelly, pojdi!
Victor, prosim. Kje je kri? Močno krvavi.
Ne, ne. Ostani z mano. Victor. Tukaj sem. Ostani ...
Zbudi se, Victor. Vrni se.
Prekleto.
Louis ...
Pregrade ne sme nič prebiti.
Louis?
Mrtev je.
Kaj se je zgodilo?
V kampusu je avto povozil fanta.
Ni mogel imeti več kot 20 let.
Ime mu je bilo Victor Pascow.
Tukaj česa takega nisem pričakoval.
Pridi v hišo. Skuhala ti bom večerjo, ti pa se oprhaj. Prav? Zal mi je.
Poznal je moje ime. –Kaj?
Fant"
Nič. Ni važno.
Jud? Jaz sem, Ellie. Piškote sem spekla. Ste doma?
Ti je v navadi brskati po tujih stvareh?
Žal mi je. Je to vaša žena?
Ja. Norma.
Lepa je. Kaj se ji je zgodilo?
Zbolela je in umrla.
Mogoče je še nekje. Gleda iz nebes. –Misliš, Ellie?
Bi radi spoznali mojega mačka? Ime mu je Church. –Church?
Okrajšano iz Winston Churchill. Živel je davno nazaj.
Vem, kdo je Winston Churchill. –Hudo. Gotovo ste zelo stari.
Žal sem res.
Zelo lepo. Odlično.
Bravo. Odlično. –Znaš zaploskati? Ploskaj.
Hvala za povabilo. Že dolgo nisem jedel dobre domače hrane.
Kako dolgo že živite tu? –V Ludlowu ali v tisti hiši? –Oboje.
Odgovor na oboje je: vse življenje.
O, korenjak! –Church! Všeč ste mu. –On pa meni.
Church priden muc. –Ja, Church je priden muc. –Res je.
Nekaj me zanima, Jud. Rekli so nam, da k hiši spada več kot 20 ha gozda.
Je tudi mačje pokopališče naša last? –Na vaši posesti je.
Kje teče meja? –No ...
Globlje, kot je pametno iti.
Louis.
Dajte, doktor.
Poskušali ste mi pomagati. Naj zdaj jaz pomagam vam.
Tukaj počivajo mrtvi.
Ne pojdite naprej tja, kjer hodijo.
Ne! Zemlja je gnila!
Zbudi se, dada.
Živjo, mali. Pridi sem. Pridi. Pridi k očku.
Rad te imam, oči.
Hvala. Zdaj pa mora očka vstati.
Živjo.
Dobro jutro, zaspanec. Si zbudil očka?
Koliko je ura? –Pozno je. Dolgo si spal.
v Živjo. –Živjo, Ellie.
Kaj imate vi? –Koruzice, lizike ...
In velike gumi medvedke.
Katera je rjuha in katera du ...
Ti si pravi duh. Bile ste že pridne. Krasne ste. –Hvala.
Moramo k Pattersonovim. Največje bonbone imajo. –El ...
Vzemi metlo, miška. Pomenite se, takoj bom nazaj.
Kaj počneš, Jud? Plašiš otroke?
Nekaj moraš videti.
O, ne. Church.
Eden od Orincovih tovornjakov. –Oči!
Sranje. –Oči! –Ellie ga ne sme videti.
Pridi. Z Zoe in Tyler moramo po sladkarije.
Ja, samo Juda pozdravim. –Uročila vas bom.
Si me že, pikica. –Počakaj v avtu, takoj pridem.
Pojdi z otroki. Za tole bova poskrbela pozneje.
Louis!
Še nocoj.
Prav, ja.
Si prepričan?
Ja, sem. Čisto je bil zverižen.
Kar pomeni,
da morava povedati Ellie.
Ne. Ji ne moreva reči, da je pobegnil, prosim?
Ljubica, razumem. Razumem, da je težko.
Po tem, kar si preživela s sestro, težko govoriš o smrti.
Ampak čas je, da se končno odpreš. –Samo ...
Zaradi Churcha sem razburjena. –Govori z mano, Rachel.
Oba veva, da gre za Zeldo.
Odkar smo se preselili, ves čas mislim nanjo.
Sovražila me je, ker moja hrbtenica ni bila zvita kot njena.
Prisegla je, da bom nekoč točno taka kot ona.
Da ne bom več vstala iz postelje.
Starši so me pustili samo z njo.
Morala bi ji odnesti večerjo. Uporabila sem dvigalo.
Vedela sem, da ga ne bi smela, ker ni vedno delalo.
Zaradi mene je umrla v njem.
Gledala sem, ko so odpeljali truplo,
ampak prisežem, da je bila še v steni.
Ponoči sem slišala, ko se je premikala.
Me klicala. –Rachel. –Nisem vedela, koga naj pokličem.
Če bi ji sama odnesla hrano ...
Starši te ne bi smeli pustiti samo z njo. Nikakor.
Pošast sem. –Ne, ne. Nisi pošast. Nehaj, no.
Zaradi tega nisi pošast. Prav?
Veš, kaj. Z Judom bova nocoj poskrbela za Churcha.
Ellie bova rekla, da je pobegnil.
Velja? V redu? –Prav.
Karkoli, samo ne, da je mrtev.
To je tvoj prostorček.
Kaj je?
Nič. Opraviva že. Mrzlo je.
Ellie je imela mačka zelo rada, ne? –Bolj kot vse.
Ti pa imaš rad Ellie.
Seveda.
Pridi z mano. –Kaj?
Vem, kje je treba stopati. –Jud, počakaj.
Zakaj tukaj ni v redu?
Za božjo voljo.
Kaj počnem, zaboga?
Jud, počakaj.
Kaj je to?
Dolga pot, da bi pokopala mačka.
Kaj je bilo to?
Samo slapnik.
Pridi.
Kakšen kraj je to?
Čutiš? –Ja.
Zakoplji žival.
Saj bi ti pomagal, ampak jo moraš sam.
Iz kamnov naredi nagrobnik. Takega, kot so drugi. –Prav.
Kaj točno počneva tukaj? –Pokopavava mačka tvoje hčerke.
Samo to? –Nič drugega.
Dobro si opravil, Louis.
Vedel sem, da boš.
Koliko je ura? –Pozno je.
Sta z Judom poskrbela za vse? –Ja, opravljeno je.
Hvala.
Kaj je?
Za Churcha gre, miška.
Oči in Jud sta ga sinoči iskala in ...
Vse sva preiskala in ...
Nisva ga našla.
Zato misliva, da je pobegnil. –Ja.
Ni pobegnil.
No ... –Sinoči je bil pred mojim oknom.
Mogoče se ti je sanjalo, da si ga videla.
Nič ni narobe, če si zmedena.
Moraš se sprijazniti, da se mogoče ne bo vrnil.
Žal mi je. –Zvečer je prišel nazaj.
Poglej. Tamle je.
Nisi rekel, da je mrtev? –Bil je. Ampak ...
Verjetno je bil nezavesten ali v šoku.
Še dobro, da nisi veterinar.
Jud.
Pogovoriti se morava.
Elliejin maček hodi naokrog, kot da se ni nič zgodilo.
Naj me koklja. –Kaj to pomeni?
Nisi hotel tega? Nisi hotel hčere obvarovati pred resnico?
Oba sva videla, da je bil maček mrtev.
Nisem rekel, da ni bil.
Kako potem pojasnjuješ to? –Ne morem.
Nihče ne more. –Bolj se boš moral potruditi.
Na tem svetu so kraji,
starejši od tebe in mene.
Kraji, ki jih trezni zdravniški možgani ne morejo razumeti.
Nihče ne ve, kaj je tisti kraj in kaj se dogaja v kamnitih tleh.
Toda človekovo srce je bolj kamnito.
To, kar sva naredila sinoči, sva naredila za Ellie.
Ampak maček je zdaj tvoj.
Ludlow Tribune spletni arhiv
Na glavni ulici našli domnevno mrtvega bika
Pokojni vietnamski veteran izginil iz pogrebnega zavoda
Ludlowsko mačje pokopališče
Kaj, mater?
Plemenska zemlja.
POSEST LUDLOWSKE OBČINE
MOČVIRJE MALEGA BOGA
Kam si me odpeljal, Jud?
Church, smrdiš. Kaj si počel zunaj?
Bodi pri miru, Church. V dlaki imaš nekaj gnusnega.
Tako. Poglej me.
V redu. Je dobro? Je?
Rada bi se vrnila v prejšnjo hišo.
Veš, z mamico sva se sem preselila, da bi se življenje umirilo
in bi lahko več časa preživela z vama. Dvigni se.
Da je očka več doma in te večkrat lahko spravi v posteljo.
Se prepriča, da si na varnem.
In te požgečka, preden ti vošči lahko noč. Daj, no. V redu, pikica.
Bolje bo. Kot tvoja roka. Mi verjameš? Lahko noč.
Oči? –Ja? –Vrata čisto zapri. Nočem več, da Church prihaja noter.
Prav.
Rad te imam.
Kako je z njo? –V redu. Ubogi deklič.
Kaj pa Church?
Ne vem. Verjetno je kriva nesreča.
Jutri ga bom odpeljal k veterinarju.
Pa ti?
V redu sem.
Ampak ...
Pridi.
Zadnje mesece je bilo težko.
Kaj? Kristus!
Louis, še je živ.
Hudiča!
Kristus.
Church?
Church.
Pridi ven.
Church?
Vaše uničenje in uničenje vsega, kar imate radi,
je zelo blizu, doktor.
Kaj se je zgodilo? Je s tabo vse v redu?
Nočem govoriti o tem.
Je ptič? –Ne.
Ni bilo prav, da smo se preselili sem.
Občutek ni pravi, Louis.
Se spomniš, zakaj smo se preselili? –Saj vem.
Ellie bo kmalu imela rojstni dan.
Bi pripravila kaj posebnega? Zabavo.
Lahko povabiva nekaj prijateljev iz Bostona.
Celo tvoje starše.
Velja?
Vse lahko obrneva na bolje. Lahko. Bolje bo.
Lepe risbe, El.
Kaj je to?
Ne vem. To je narisal Gage.
Gage?
Biffa sem izgubil, ko sem imel 11 let.
Stopil je na bodečo žico in rane so se okužile.
Oče ga je moral milostno ubiti.
Te je tja odpeljal oče? –Ne, ne.
Za tisti kraj mi je povedal stari Stanny Bouchard.
Wendigo.
V starih časih so na severu veliko govorili o njem.
Bil je mit, ki smo ga prevzeli od tukajšnjih plemen.
Zanje ni bil samo zgodba. Verjeli so vanj in se ga bali.
To sem videl na drevesih. –Ja. Svarila so.
Plemena so jih vrezala, preden so pobegnila.
Pobegnila? –Poznala so moč tistega kraja.
Čutila so, da jih kliče.
Verjela so, da tisti gozd pripada nečemu drugemu.
Da so tla slaba.
Gnila. Tla so gnila.
Ja. Zato so odšla.
Še prej pa naredila zid iz vej.
Da ljudje ne bi hodili tja. Vendar ni pomagalo.
"indijanske zahteve po zemlji ostajajo nerešene"
Wendigo je mogoče samo nora bajka,
ampak nekaj je tam.
Nekaj, kar oživlja stvari.
Kaj se je zgodilo s tvojim psom?
Vrnil seje. Kot je Stanny B. obljubil.
Ampak drugačen.
Ko je napadel mamo, ga je oče še drugič ubil.
Mislil sem, da bo z Elliejinim mačkom drugače.
Biff je bil vedno pasji.
Ampak Church je bil prijazen maček.
Napadel je Gagea. –Zelo mi je žal, Louis. Res mi je.
Ko začutiš moč tistega kraja,
si izmišljaš najboljše izgovore, da se lahko vrneš.
Vendar sem se motil.
Včasih je smrt boljša.
Bodi pri miru. Bodi pri miru, samo zaspal boš.
Hudiča! Church, samo ...
Prekleto.
Pridi.
Vso srečo.
Vse najboljše za te,
vse najboljše za te.
Vse najboljše, draga Ellie.
Vse najboljše za te.
Odlično, Ellie. Stranski kos hočem.
Velik bernardinec.
Steklino ima. Ubil je okoli štiri ljudi.
Še razmišljaš o Churchu?
Zaradi mene je odšel. Spodila sem ga iz sobe.
Ne, pikica. Church te ima rad.
Mogoče te bo tole razvedrilo.
Stisni ga.
Rada ga imam, oči. –Res? Jaz pa imam rad tebe.
Zdaj pa uživaj na rojstnem dnevu.
Sest,
sedem, osem, devet, deset.
Pošast sem!
Kje ste vsi? Kje ste?
Dajte. Kje je ...
Church?
Church!
Church. Vrnil si se domov.
Ljubica, kje je ... Gage!
Church.
Ljubi hčerki
Ves čas mislim, da jo bom zaslišala na stopnicah,
kot da je prišla iz šole.
Zdaj ne morem biti tukaj.
Samo par stvari zaključim. –Kmalu pridi.
Ljubim te. –Jaz tudi tebe.
Bodi priden. Pazi na mamico. Čez par dni se vidiva.
Videl sem, da sta Rachel in Gage odšla.
V Boston.
K njenim staršem.
Si v hiši sam?
Ja. Čez nekaj dni bom odšel. Na kliniki moram končati par stvari.
Dobro. Zdaj ni čas, da bi bili ločeni.
Odleglo mi je, da si prišel sem.
Nameraval sem oditi k tebi.
Tistega kraja ti ne bi smel pokazati.
Ampak si miga.
Vem, kaj bi rad naredil, Louis.
Vendar se ne bo vrnila taka kot prej.
Neskončno mi je žal, da sem to naredil.
Ellie je bila po dolgem času prva, ki mi je sedla v srce.
Nisem hotel, da bi bila žalostna.
Tisti prekleti kraj se hrani s tvojo žalostjo, zleze ti v glavo.
Hudiča!
Za hipec moram zamižati.
Ej. Mislil sem, da si že v postelji.
Čakala sem tvoj klic. Prej sem te klicala.
Ja, sem videl. Bil sem pri Judu. Nekaj sva spila.
Lahko prideš k nama?
Gage te potrebuje in jaz ...
Izčrpan sem, ljubica.
Še lahko jutri slišiva? –Prav.
Ljubim te. –Jaz tudi tebe. Adijo.
Louis, stojte. –Oprosti, da ti nisem mogel pomagati.
Morate se posloviti od nje. –To lahko spremenim.
Pascow! Pascow! Pascow!
Pridi sem. Je že v redu. V redu je.
Pojdite domov. –Pascow pravi: "Pojdite domov."
Mami, domov! –Tam ni ničesar.
Ničesar ni.
Očka je vedno ob tebi.
Žal mi je.
Oči.
Kje sem?
Punčka moja.
Ellie, doma si.
Doma.
Kaj je? –Samo zavozlani lasje.
Kje sta mami in Gage?
Šla sta k babici in dedku. –Še bosta vrnila?
Ja.
Spomnim se zabave za rojstni dan.
Church je bil na cesti.
Bila sem presrečna, da se je vrnil.
Pripeljal je tovornjak.
In vse je zagrnila tema.
Zdaj je vse v redu. Vrnila si se.
Od kod?
Čas je, da zaspiš. Ugasnil bom luč.
Mrtva sem, ne? –Ne, miška. Ne.
Tukaj si.
Boš ostal z mano?
Seveda.
Slišim gozd.
Okna so zaprta. –Ne tako.
V sebi.
Mamica ve zame? –El, prosim.
Zapri oči, prav? Vse bo še dobro.
Rada te imam, oči.
Jaz tudi tebe, El.
El?
Ellie, pazi.
Nehaj. Nehaj, Ellie.
Nehaj!
Zakaj si spet oblekla to obleko?
Kdaj ji boš povedal?
Sinoči se je nekaj zgodilo.
Gagea je mučila mora. Ponavljal je ime fanta, ki je umrl.
Z živci sem na koncu, Gage tudi.
Moram govoriti s tabo. Pokliči, prosim.
Ura je točno 16. Prometne informacije.
Pričakujte zamude. Promet na I–95 stoji več kilometrov.
Vse bo v redu.
Prav? –Mama. Mama.
Smrtnih žrtev ni, dva potnika pa so odpeljali v bolnišnico Houlton.
Prosim? –Jud, Rachel tukaj. –Rachel. Si ...
Si pri starših? –Na poti nazaj. Nekaj je narobe. Za Louisa me skrbi.
Lahko greš pogledat, kako je z njim?
Vse dopoldne ga kličem. Ne vem ...
Se ne oglasi? –Ne. Večkrat sem poklicala.
Grem pogledat. –Hvala, Jud. Kmalu bom tam.
Se vidiva, Rachel.
Louis? Si doma?
Zdravo, Jud. –Kako je danes s tvojo glavo?
Kot bi mlatil po bobnu.
Ne spomnim se, kdaj si odšel. –Ja, pobralo te je.
Nazaj noter moram.
Že ves dan čakam, da Rachel pokliče. Ne bi je rad zgrešil.
Če si nekaj naredil, še ni prepozno, da to popraviš.
Ne skrbi zame, Jud. Vse je v redu.
Res. Če je to vse ...
Grem.
Vem, da si tukaj.
Zdravo, Jud. –Nehaj, Ellie. Počasi.
Tvoja ljubka Norma se cvre v peklu za to, kar si ji naredil.
Videla sem jo tam, Jud. –Utihni! O njej ne veš ničesar.
Si me pogrešal, Judson? –To ni moja Norma!
Ellie trpi. Zaradi tebe!
Nisi ti. Nisi ti. –Louisu si povedal za tisti kraj.
Zato bova na veke vekov trpeli.
Ampak zdaj sva tu. Odpeljali te bova tja,
da boš trpel skupaj z nama.
Kar poskusi!
El?
Drek.
Rachel. Kaj pa vidva ...
Živ si. Hvala bogu. Grozno me je skrbelo.
Klicala sem, pa se nisi oglasil.
Gagea je tlačila mora. Ponavljal je ime fanta, ki je umrl.
Samo vaju potrebujem, nikogar drugega.
Ti, jaz in Gage bomo skupaj zmogli. –V redu je. Pridi, ljubica.
Poglej ga, očkovega fanta. Si zrasel? Daj, povej.
Si zrasel? Mislim, da je veliko večji. Kako lepo dišiš.
Lepo dišiš. Pridi k očku. –Kaj se dogaja, Louis?
Potreboval sem več časa z njo. Pridi sem. Pridi.
Ljubica ... Nisem se bil še pripravljen posloviti od nje.
Plašiš me. O čem govoriš?
Zaradi mene je umrla. Moral sem jo oživiti.
Ellifant.
Velika in Strašna.
Obstaja kraj globoko v gozdu
za mačjim pokopališčem.
Oživlja stvari.
Nisi vesela, mami?
Objemi hčerko, Rach. Objemi jo.
Gagea moram odnesti v posteljo.
Rachel! –Noče me tukaj.
Ne, ne. Samo čas potrebuje.
Saj je v redu. Tudi jaz nočem nje.
V redu je. Ja. –Rachel.
Rachel, odpri. Prosim. Dovoli, da pojasnim.
Vem. Dovoli, da pojasnim.
Kakšen stvor je? –Tisto zunaj je Ellie.
Ne. Pokopali smo jo. V zemljo.
Zdaj nama je vrnjena. Dobila sva drugo priložnost. –Ne gre tako.
Gre. V gozdu je poseben kraj. Dokler nisem zakopal Churcha, nisem razumel.
Bil je mrtev, dokler ga nisem zakopal tam. Tla so ga oživila.
Ni bil več tak kot prej.
Videla si jo. Dotaknila si seje. Res je najina hči.
Si jo izkopal? –Tisto tam je najina hči.
Naredil sem, kar se mi je zdelo prav. Naj Bog vzame svojega otroka!
Ellie? –V redu si.
Ellie? Miška, mamica in očka sta samo ...
Sranje.
Mama. –Je že v redu, srček. Z mamico je vse v redu.
Z mamico ...
Ne. Ne, ne, ne. Ne, ne ...
Ne.
Rachel ...
Nikoli več ne boš vstala iz postelje.
Ne otepaj se, krava nekoristna.
Ellie?
Drek.
Jud!
Ljubi bog. Jud.
Prekleto!
Louis! Vzemi otroka! Louis!
Rachel! –Primi ga. Ellie me hoče ubiti.
Ujel ga bom. Skoči! –Primi ga! – izpusti ga! Očka te drži. Pridi.
Dobro. Ostani v avtu. Nikomur ne odpri.
Poslušaj me. Niti Ellie.
Pustila si me umreti na cesti. Ničesar nisi naredila.
Kot s svojo sestro.
Bilo me je strah.
Lažeš. Molila si, da bi sestra umrla.
Res sem.
Se spomniš, ko je oči rekel, da potem ni ničesar? Motil seje.
Ampak niso nebesa. In kmalu boš tam, mami.
Ne kliči me mami.
Nisi moja hči.
Ellie je mrtva.
Potem pa pojdi k njej!
Rachel!
Ljubi bog, Rach. Gagea sem odnesel.
Ne zakoplji me tam. –Kaj?
O, mater. Drek.
Rachel!
Prepozen si.
Kje je mamica? –Mamica se že masti s prstjo.
Kaj si naredila, El? Daj, no.
Ti si to začel, oči.
Ko si nas preselil sem.
Ko si zakopal Churcha. Ko si zakopal mene!
Ne upiraj se, oči. Tako bo bolje.
Mrtva si! Mrtva!
Mrtva si.
Prosim, nehaj.
Stran! –Mislil sem, da smo lahko družina. Pa ne moremo biti.
Lahko smo, oči. Lahko smo.