Ne, ne, ne! Nisam hteo da te uplašim, moja mala bebo.
Tiho moj vampiriću, ne reci ni reč,
tata će odgristi ptici glavu.
Ljubi tata stomak. Hoću da ti ljubim stomak.
Lepo, ali može malo više prostora
hoću dosta čudovišta ovde.
Uhvatiću bebo, uhvatiću te.
Idem ja tamo. - Mi nikad ne idemo napolje.
Nikad!
I onda je čudovište pobeglo i morali smo da se krijemo.
Ali Hari, čovek, ih je pronašao!
I iskočio ispod kreveta! - Ja se plašim!
Spalio im odeću...
I polomio im prste!
I oteo im slatkiše!
Ne dam moje slatkiše.
Mala moja vampirice, nemaš se čega plašiti.
Obećao sam tvojoj majci da ću te štiti zauvek.
Moja mala prelepa devojčice,
dopusti da ti oteram strah,
ti ljudi su grozni,
sa tvojim tatom ćeš ostati,
i ako ti ljudi pokušaju da ti naude, samo ću reći:
Jer, ti si tatina devojčica, tatina devojčica, ja ću...
Samo skupi noge i skoči. Veruj mi mišiću.
Ja letim, ja letim!
Vidi ti nju! Brže dušo, brže!
Uspela si moja mala vudu lutkice!
Izvinite gospodine. - Šta, šta?
Dobro sam. - Spremno je.
Izgleda dobro. Sva čudovišta mogu da stanu?
Naravno.
Unutra je veoma lepo, imaju 200 hektara uklete šume pred sobom,
zemlju živih mrtvaca na obodu,
i ako neko ljudsko biće i pomisli da pogleda tamo, pobegnu veoma brzo.
I naravno budite pametni nema vatre tamo.
Nema vatrometa.
Da, da, ne sme vatra, kapiram, kapiram.
Vreme je, moja draga Marta.
Mesto o kome smo uvek pričali za našu Mejvis.
Nikad, niko je neće povrediti ovde.
HOTEL TRANSILVANIJA
Sadašnjost
Odnesite naše stvari.
Dobro došli u hotel Transilvanija!
Otvoreni smo od 1898.
Najbezbednija destinacija. Uzmite program.
Lično sam isplanirao poseban raspored događaja.
Sve mora biti specijalno za rođendan moje ćerke, sutra.
Uvek rado dođemo ovde kod vas svake godine.
Uživamo u bezbednosti toliko mnogo.
Naravno, zato smo ga i napravili.
Da nije možda...
Hvala ti Marti, izgledaš i ti bledo takođe.
Gospodine, gospodine, imamo hitan problem sa vodovodom.
Sa vodovodom, odmah ćemo. Gospodine Huligen?
Imamo zapušen toalet u sobi 348.
U redu gospodine Bigfut, sve nas ponekad boli stomak.
Hej, deco smirite se, kvarite tati i mami raspoloženje.
Hajde, hajde, tako se ne ponaša.
Ovo je hotel, a ne groblje.
Izvinite ujka Džek.
Džek kako si? - Moj dragi prijatelju.
Jedva smo dočekali ovaj vikend,
uvek lepo izađi iz senke na nekoliko dana.
Porodica ti je predivna. Samo da očistim njihovu prljavštinu.
Čistači!
Frenki druže moj! Pogledaj njega, još putuješ poštom, ti škrtice.
Nije stvar u novcu, imam strah od aviona.
Mislim, svakog momenta ti motori mogu da se... - Zapale!
Da, da znamo vatra je loša, znamo.
Momci hajde, zar to izgleda kao glava Frankenštajna?
Džek druže, šta ti je sa ogrtačem? - Kako to misliš?
Ko me je ubo? - Kriv sam.
Neodoljiv si. - Da, veoma zanimljivo g. Nevidljivi čoveče.
Halo, drago mi je ŠTO TE VIDIM.
To nikad ne dosadi.
Promašio si me.
Promašio, promašio, promašio.
Dobro, ti si pobedio. Pridrži ovu slaninu.
Zašto da držim ovu slaninu? Skinite ih!
Došli smo na zabavu!
Ćao Marej, šta ima Džek, druže?
Pesak, samo pesak, dosta nam je peska.
Vučko, Vanda, Frenk!
Volim ovog tipa, uvek me tako razveseli.
Bio si mi i mršav, a sad samo glava.
U redu, platićeš mi za ovo.
Šta ima Džek...? - Izgleda nekako čudno.
Društvo, gledajte ovo.
Bio si u pravu za ona uputstva. - Dobro je, dobro.
Mora da se šališ, je I' tako? U mom predvorju.
Džek, kunem se čoveče. Ja ne prdim tako.
Čistači!
Nisam ja ovo napravio.
Spremni smo.
SREĆAN ROĐENDAN, MEJVIS.
Kad bi samo Marta mogla da vidi ovo. - Ona je uvek ovde, Vanda.
U redu, prijatelji. Tako mi je drago što ste ovde da proslavimo,
još jedan rođendan moje preslatke male Mejvis,
i još jednu uspešnu godinu skrivanja...
OD NJIH!
Ovo su razlozi zašto je naše mesto ostalo ne otkriveno.
Postaju sve deblji, da bi nas nadjačali,
i nose sve manje odeće,
da bi mogli lakše da nas zadave, odseku nam glave...
i natrpaju slatkiša unutra.
Ali nikad nas neće naći ovde.
Zlikovci, nikad nećete pobediti!
U redu, pauza 30 minuta, moram da vidim moju malu devojčicu.
Nije više tako mala! - Jeste!
Šta se dešava tamo? Jesmo li već stigli?
Frenk, jesi li nas upisao za masažu?
Jesi li nam rezervisao sto u restoranu? Jesi li išta uradio?
Nema na čemu. - Šta se dešava?
Tata, obećao si kad napunim 118, moći ću da izađem u svet,
kao sav normalan svet, kao ovi što dolaze u naš hotel.
Ali dušo, još je rano...
Tata pre 30 godina si obećao, sećam se,
oboje smo jeli miševe, i tačno si rekao da mi daješ reč.
Ne uznemiravaj. - Ne uznemiravaj.
Dobro jutro, vaša eminencijo.
Očistite našu sobu.
O, to si ti. Drago mi je da si stigao. - Je li ustala?
Ustala, spremna je za polazak, a pod odlazak, mislim odlazak...
Odlazak da vidi svet, šta ćeš da uradiš, šta ćeš da joj kažeš?
Imam sve smišljeno, opusti se, molim te radi svoj posao.
Dobro jutro Mejvivejvi. Srećan rođendan, moj mali mišiću.
Hvala tata, znam da mi je rođendan.
Imam tako zabavan plan.
Ali prvo idemo da lovimo škorpije zajedno, samo nas dvoje.
Tata, molim te pusti me da kažem nešto.
Moramo o nečemu da razgovaramo.
Želiš da ideš u svet? Možeš.
Znala sam ćeš to reći.
Ali tata dao si mi reč, znaš da znam da je Drakulina reč svetinja.
Da je to srž našeg... Čekaj, ŠTA?
Rekao sam da možeš da ideš.
Igraš se sa mnom. - Ne, ne, dovoljno si odrasla da voziš pogrebna kola,
možeš sama i da donosim svoje odluke.
Možeš da ideš.
Svetog mu besnila, svetog mu besnila.
Polako, stani malo slatkišu, gde ideš?
O, pa idem u Raj. Spakovala sam stvari koje će mi trebati.
Raj? - Pa, znaš mesto, gde ste se ti i mama upoznali.
Tetka Tiuan je rekla da vas dvoje kao... ZING.
Ne znam baš za Zing, a gde si pronašla tu razglednicu?
U jednoj od tvojih fioka. Zašto mi nikad nisi ispričao kako ste se upoznali?
To su ustvari Havaji.
Hava... šta?
Vidi dušo, znam da si uzbuđena, ali svi su došli na tvoj rođendan.
Znam, uvek dođu. Zar nisam malo stara za ovakve žurke?
Volim ih, ali želim da vidim stvari, da upoznam nekog mojih godina.
Hajde, nemoj to da mi radiš, nemoj da me tako gledaš, molim te.
U redu, postoji selo ljudi odmah posle groblja,
idi na 30-tak minuta, biće više nego dovoljno za tvoj prvi put.
Nije baš Havivi, ali tehnički je napolju, u redu, u redu.
Hvala ti što mi veruješ. - Naravno, moja malena, dao sam ti reč.
Uzbuđena si zbog onog sutra? - Ne toliko, koliko sam sad uzbuđena.
Nećete verovati, ali tata me pustio samu, da vidim ljudsko selo.
Šta, šta? - Izvinite!
Jesi li ti poludeo? Da pustiš rođenu ćerku među one grozne ljude tamo.
Zato si i izgradio ovo mesto. Mrze nas, okrutni su, i vrlo glasni.
Tetka Junis, možda su se promenili. Samo ću do ulice i vidim kako će biti.
U redu dušo, čuvaj se, i ponesi toplu garderobu i mač.
Čuvaj se vila. - Nemoj da dozvoliš da ti izvade mozak, takođe.
Ostani u senci, zabavnije je samo posmatrati, ispod kuće.
Društvo, društvo, može ona to, ona je Drakula za ime boga.
Stvarno, pazi se vatre, vatra je loša.
Čao svima.
Drek, ne mogu da verujem kako si smiren oko njenog odlaska, ponosan sam.
Drak, Drak? Gde je Drak otišao?
Ovo je sjajno!
30 minuta, baš kako je tata rekao.
Halo? Imali koga?
Ćao ljudi.
Je I' sve u redu? Moje ime je Mejvis Drakula, i...
Tolike kandže, stvarno...
Prijatelj sam, stvarno jesam. Smirite se.
Samo sam htela da se javim.
Molim vas, nikad nikog nisam povredila. Ja sam samo đak.
Je li to beli luk?
Svetog mu besnila, vi gorite. Mogu li ja nešto da uradim? Da vam pomognem.
Tata je bio u pravu. Tata je bio u pravu.
Uspelo je. Sad će moja bebica biti sigurna, zauvek.
Tišina svi, nazad na posao.
Ne treba ti ta lutka. Ostavi tu lutku, hajde.
Gde si bio? Zašto se šunjaš? - Tišina.
Zlato jesi li se vratila, tako brzo?
Uđi tata. - Kako je bilo? Kakav je veliki svet, kako je tamo?
Bilo je u redu tata. - Šta, šta je bilo? - Tata, bio si u pravu.
Ljudi su grozni, baš kako si rekao. Hteli su da mi odgrizu prste na nogama.
Prste? - I koriste beli luk, na hlebu.
Šta? Vidi me. Sav sam se naježio koliko sam se uplašio.
Mnogo mi je žao dušo. Krivo mi je što si morala to da vidiš.
Žao mi je što sam sumnjala u tebe. Nikada te više neću napustiti.
U redu, u redu.
Vidi, tata će ti napraviti najbolji rođendan ikad.
Vidi šta sam ti doneo. Tortu sa crvima.
Ne budi tužna, seti se, ovo je godina kad otvaramo mamin poklon za tebe.
Šta mi je kupila? - Videćemo.
Rekla je da ga ne otvaramo do tvog 118 rođendana, čekali smo dovoljno.
Pojedi svoju tortu sa crvima. Dođi kad budeš spremna, dušo.
Šta si to uradio? - Ono šta sam morao.
Zahvaliće mi jednog dana. - To je rekao i tip koji mi je smanjio glavu.
Da, šta hoćeš, kolač? Dobro si radio, samo nastavi.
Čovek.
Ko si ti, i kako si pronašao ovo mesto?
Ja sam Džonatan. Planinario sam sa nekim tipovima...
Čuo sam priče o ukletoj šumi.
Ko ne bi želeo da ode u ukletu šumu, je I' tako?
Onda sam video neke otkačene tipove kako gore.
Samo sam ih pratio, do jednog sjajnog zamka.
Budi pametan, nema vatre, ne vatrometa.
Koliko vas ima? - Samo ja, volim da putujem sam.
Upoznao sam toliko sjajnih ljudi u novim zamkovima.
Kad smo kod sjajnog, taj ogrtač je ubistven.
Je I' ovo neka žurka pod kostimima?
Šta sam ovo uradio? Sve je moja krivica.
Moraš da odeš. O, ne.
Izvinite, jedna od vaših pirana u jezeru je vrlo bezobrazna, sredila je moju snaju.
Odmah dolazim.
Ovo je nepodnošljivo, tražili smo sobu sa pogledom na bazen.
Soba je u redu, hoćemo da rezervišemo masažu.
- Da, švedsku. - Šijacu. - Aroma terapiju. - HOĆEMO SAUNU!
Hej, Drek ideš li sa mnom? Gde nestade?
Soba je nekako mala za ovoliki zamak. Nema kreveta, ali pazi sjajne pepeljare.
Tišina budalo. Kakva oružja imaš u ovom kontejneru? Vile...
Ne mogu da dišem! Ubija me!
Definitivno su zrele za pranje.
Šta je ovo, sprava za mučenje? Tajni kontrolor uma?
Hoćeš da mi čitaš misli, neću ti dozvoliti. - Čoveče, to je samo muzika. Evo probaj.
UZIMA MI DUŠU! - To je dobra muzika, ne budi starkelja.
Moraš da odeš. Nijedan čovek nije ušao u ovaj zamak. Neko bi mogao da te vidi.
Sigurnost hotela, utočište? Niko nikad više neće doći.
Samo tako, " nikad neće doći! ". Dopada mi se tvoj Drakula glas, tako je dobar.
I Mejvis, šta ako te je videla? Znaće da sam lagao. Ne!
Ko je Mejvis? Je I' ovo njena soba.
Dobar sam cimer, odrastao sam sa 6 braće, mogu da je delim.
Ne mogu da ga ubijem. Vratiće čudovišta stotine godina nazad.
Jednom sam delio sobu sa tipom koji mi je stalno uzimao šampon, rekao sam mu,
stani čoveče, bacaš to cveće na mene, ali inače je bio kul.
O čemu to blebećeš? - Pazi ove sjajne kostime.
Kostimi? - Je I' ovo... Izvini molim te, hoćeš li mi vratiti ranac.
Sve što imam je unutra. - Ostaće ovde. - U redu, ali volim svoj ranac.
Vidi ovo, ja sam Frenkio. - On je sam.
Vidi mene... - To je sasvim normalno.
Nema nikakvih problema, samo čudovište vidite. - Svi kostimi su tako dobri.
Zašto idemo prema vratima?
Gospodine Drakula. - Gde si njuškalo, šta se dešava? - Ne sada Kvazimodo.
Šta? Ne, ne budi lud, nije on čovek, već gospodin Drakula.
Baš smešno, to sam ja.
Izvolite gospodine, đavolji štapići od guštera.
Đavolji štapići od guštera? Traži sam jetre i slezine!
Budalo jedna, lepo sam ti rekao da ne voli đavolje štapiće od guštera.
Ali rekli ste...
Pazi ovaj kostim. Stvarno, moram da te pitam, kako si ovo izveo?
Mislim, izgleda tako stvarno, mogu da gurnem ruku skroz...
Šta ti to radiš? - Ona je stvarna, i ti si stvaran?
Da, daću ti ja prave batine. Drži ruke dalje od moje žene!
O ne.
Dušo, samo nismo znali gde si, mislili smo da si još napolju.
O ne, ne znam zašto sam ikad želela da odem odavde?
Ljudi su tako dosadni.
Mejvis, dušo jesi li dobro? - Mislim da jesam, to je bilo čudno.
Boli me glava.
Ko je to? - Ko je šta? A to, to je... niko. - Stvarno tata?
Tata?! - Da, znam, Drakulina ćerka, svi odlepe kad čuju.
DRAKULA? - U redu, moramo da idemo.
Molim te nemoj da me ubiješ, još sam mlad. Ima još mesta koja želim da vidim.
Nisam bio ni na koncertu Stiva Veja. Idem ja odavde.
Dosta više, ne mogu da mislim pored tolike buke. Tišina, nazad na spavanje.
Čekaj, zar nećeš da mi isisaš krv? - Klasična ljudska paranoja.
Ljudska krv tako deblja, nikad ne znaš gde je bila.
Znači, Drakula ne pije krv?
Ne, uzimam zamenu za krv, sličnu krv...
Ne možeš da primetiš razliku.
Znači ti si pravi grof Drakula, kao... Ja sam Drakula, bla, bla...
Nikad nisam to rekao u životu. Bla, bla, ne znam odakle ti to.
Mogu li pitam, kakvo je ovo mesto? - Kakvo je ovo mesto?
Ovo je mesto koje sam sagradio za sva čudovišta koja vrebaju u senci.
Kriju se od progona ljudske vrste. Mesto za njih i njihove porodice.
Da dođu i odmore se. Mesto koje će drugi zaobilaziti, za ljute majke.
Mesto mira, opuštanja, i spokoja.
Kul, znači kao hotel za čudovišta? - Da, baš tako, hotel za čudovišta.
U redu, skoči mi na leđa, odlazimo.
Čoveče, sad si slepi miš. Oduvek sam želeo da letim. Kakav je...
Čekaj, je I' mogu da kažem? Sledeći put kad budem nosio kostim,
mogu li biti nevidljivi čovek. Ako gurnem ruku u njegov stomak, hoće li nestati?
Ćao! - Mejvis? Šta... Šta radiš moja mala slatka krvopijo?
Naš prijatelj baš odlazi. - Da, hteo je da me baci kroz prozor.
Baš je duhovit. Vidi imaš nešto na licu. Pomozi mi ako hoćeš da vidiš svoj ranac.
Lepo, nisi baš imala obline kao šišmiš. Koja je to, šišmiš veličina?
Koje tačno to?
Dušice, vidiš, tvoj je rođendan, i znaš da hoću da imaš
najbolju žurku u životu, pa, trebala mi je mala pomoć.
Trebala ti je pomoć?
Vidi, jesam dobar u tome, ali mislio sam da bude još lepše, ako neko približno
tvojih godina mi pomogne da isplaniram žurku. - Ti si mojih godina?
Naravno, koliko ti imaš? - 118.
- 1... Da, ja imam 121.
Stvarno? - Aha. - Vidiš, sve je sasvim, sasvim normalno.
Ja priređujem žurku, a on pomaže. - Gospodine! Imamo situaciju!
Šta je sad? Zar ne vidiš da sam usred nečeg sasvim normalnog ovde?
Čekaj, šta se ovde dešava? Imaš situaciju u svom dragocenom hotelu,
a ti ne trčiš da to središ? Zašto, je I' to zbog njega?
Vidi mi lice. - Ne, draga moja, nema to veze sa njim.
Dobro, onda idi sredi tu situaciju, a ja ću ostati sa njim.
Ne! Sve sem toga! - Šta? - Mislim, njemu treba vremena za planiranje.
Ako mu ti budeš pravila društvo, neće moći da planira.
Ako ne planira, firma će ga otpustiti. - Ta ti je dobra. - Tišina!
Ako ne planiraš kasnije, mogli bi da se družimo. - Zvuči dobro.
Da, čuješ to, zvuči dobro. Druži ćete se, vidimo se kasnije dušo.
U redu, nećete se družiti, jer ti odlaziš. - Ali, rekli ste...
Ali gospodine, situacija. - Prati me.
Bože, kako taj klinac smrdeo.
Gde to idemo? - Samo se rešavam tebe, kroz tajni tunel, da nas ona ne bi videla.
Mogu li nešto da te pitam? Je li istina ono za beli luk?
Jeste, imam alergiju, grlo mi otekne. - A kolac kroz srce?
Da, koga to ne bi ubilo.
A, evo ga.
Izvinite, malo smo se izgubili. Znam da je ovo vaš medeni mesec, izvinjavam se.
Samo nastavite sa tim što ste radili.
Naravno da smo se izgubili. Napravljeno je da ljudi ne mogu da nas iznenade.
Znači, ja sam prvi čovek ovde? To je baš kul.
Mislim da je ovo. - Šta se dešava?
Stvarno nam je žao. Moja greška. - Šta je sa vama ljudi?!
Čoveče, ovo mesto je sjajno. - U redu, molio bih malo tišine sada.
Jedan desno...
Drek? - Ćao Frenki. - Hej, druže, šta radiš?
Ne mrdaj. Nije važno, šta vi to radite?
Hteli smo da se malo razonodimo, sviramo, ali oni nisu hteli da siđu sa bine.
U redu, spustite dole odmah zombije Mocarta, Baha i Betovena.
Jeste li uopšte vežbali zombi Betovene?
Slušaj Drek, želimo da sviramo nešto, kao nekad. Možda da ti pevaš sa nama.
Dajte momci, znate da ne pevam javno od kad je Marta...
Znamo koliko bi Mejvis to volela. - Rekao sam ne! Ne pitaj me više!
Dobro, pustite te zombije, i pomirite se. - Stvarno te uplašio.
Nisam se uplašio, samo sam bio ljubazan.
Šta radiš ovde? Mislila sam da planiraš? - Nisam ti zapamtio ime?
Ja sam Mejvis. - Mejvis, to je tako lepo ime.
Da, mama mi ga je dala. Hoćeš li mi reći tvoje ime?
Ja...? Moje ime? To je dobro pitanje. Očigledno, ja sam Frankenštajn.
Nisi, Frankenštajn, je moj ujak, onaj tamo gospodin što grli Mocarta.
Naravno da ti je ujak.
Ja nisam taj Frankenštajn, već njegov rođak Džoništajn.
Džoništajn? - Ćao dušo.
Ko je to? - To čudovište će me ubiti. - Neće ako misli da si i ti čudovište.
To je nekako rasistički. - Pričaćemo kasnije.
On mene to ismeva? - Ne, ne, naravno da ne, on...
On je tvoj rođak, Džoništajn. - Da, da. - Nemam ja rođaka.
Sad imaš, on je tvoj 6-ti rođak, tri puta operisan.
Rođak preko desne ruke. - Imaš rođaka?
Da ta ruka može da govori, rekla bi ti da pravi vlasnik te ruke je imao brata...
Koji je oženio ženu... - Koja je... - Što je zadavila svinju.
Imam daviteljske krvi svinja u ruci?! To je nekako kul. Pa, rođo, drago mi je.
Šta te dovodi ovde? - Ko je to?
Izvini, trebao sam da pročistim grlo pre nego progovorim. Inače, šta te dovodi ovde?
Planiranje žurke. - Da, unajmio sam g. Džoništajna da mi pomogne oko
planiranja rođendanske žurke za Mejvis. - Čekaj, ti si zvao nekog da ti pomogne.
Kapetan opterećenih kontrolom? - Ja sam grof, i da, doveo sam ga
jer sam mislio da će biti od pomoći. - Neko sa drugačijim pogledom na stvar.
U redu Džoni, gospodin uštogljeni, je planirao da mu ovi ovde sviraju na žurci.
Mislili smo malo da začinimo ovu žurku. - Svi svirate? Da vas momci vidimo.
Čekajte momci, stanite. To je kao lepo, ali malo staro. - Da, hvala Džoni.
Treba malo to da ubrzate. Da vam pokažem.
Vukodlače daj mi ritam. Dva, tri, četiri...
Sjajno. - Tako sam razduševljena sad.
Moj rođa će od ovog napraviti najbolju žurku ikad. - Možda nađemo način da...
Neće biti ništa od toga. Moramo se držati rasporeda, u redu.
U redu tata, u redu, Džoni i ti dolaziš? - Ne znam, moram...
M 27.
K 61. - Bingo, bingo!
Kako se usuđuješ od mene da kradeš? - Nisam ja.
Krugovi? Letenje? Ruke?
Bljuvotina? Ne, to je bio grip.
Ništa? - Ništavilo? - Naočare? - Naočare se tresu?
Pogled kroz lupu? - Loš sam u ovom.
Nisam ja.
Povucite nazad, gore, pa gurni. Okret, nazad, i gore.
Ne, ne kopirajte me. Nazad, i gore...
Daj mi omlet od buba, sa paštetom od bubašvaba, i želeom od miševa.
I... Stavi mi belance.
Dobro veče, g. Drakula. Da vam donesem vaše jelo?
Ne, ne, nisam gladan. Šta si opet namirisala Esmeralda? ČOVEK! - Nemoguće.
Džoni, bio si do Tadž Mahala? - Nijedno čudovište nije bilo u Tadžu.
E, kad bi ja mogla tamo da odem.
Znaš šta, ja ću preuzeti odavde.
Kako izlaziš na kraj sa moljcima? - Znaš, bude baš ludo leti, ali samo nastavimo.
Samo nastave, tako kul. - Da, da, kul. Vidi šta sam ti doneo.
Doneo sam ti pecivo, tvoje omiljeno, vrišteći sir. - Baš ti hvala tata.
Džoni probaj vrišteći sir, sjajan je. - Kul, ali sam alergičan na vrišteći sir.
Moram ga propustiti. - Naravno da moraš. Džoni možemo li...
Šta to radiš? Ako saznaju da si ćovek svi će poludeti.
Opusti se, niko ništa ne sumnja. Jedino ti izgledaš čudno, kako šapućeš.
Ubrzaj malo, rekao si da ćeš ići do bazena sav uzbuđen, onda ćeš reći da si
povredio leđa, i da moraš da ideš.
Kakvo dobro zezanje! O, moja leđa. - Na leđa!
Ne, rekao je "o moja leđa."
Skoči mi na leđa! - Idemo! - Evo idemo. Žurka!
ŽURKA!
Sad ćeš da vidiš, ideš dole.
U redu, smirite strasti, svi prekinite sa tim!
Frenki siđi dole.
Stižem draga, za Štajnove ovo je kao doručak.
DŽERONIMO!
Deco, šta to radite? - Bio sam u bazenu, voda je hladna. Ne osuđujte me!
Džoni, tvoja šminka. Tvoja šminka! Izlazi odmah.
Čoveče, izgleda da je i grof želeo na kupanje.
BOMBA!
Sjebao si, sve si sjebao. Rekao sam ti da se smiriš, upropastio si mi hotel.
Samo si ljubomoran što se ljudi konačno zabavljaju na ovom mestu.
To uopšte nije bilo smešno. Svi samo trče, skaču, plivaju bez vode...
To je suprotno od zabave. - Znaš li ti uopšte šta je zabava?
Ja sam izmislio zabavu. - Uvek su pogrešni ljudi besmrtnici.
Pogledaj me. Nećeš se sećati ničega što si video.
Nećeš se sećati ovog mesta.
Ni čudovišta koja si sreo, sad idi i nikad se ne vraćaj.
Čekaj, nikad da se ne vratim u hotel? - Šta, treba da si zaboravio hotel.
Upotrebio sam moju moć da ti izbrišem sećanje, gledao sam te pravo u oči.
Možda je zbog sočiva. - Šta? - Male plastične stvari, da bolje vidim.
Evo, pokušaću časkom da ih izvadim. - To je nešto najodvratnije što sam video.
Još malo, imam ga. - Prestani to da radiš, prestani da čačkaš oči. DOSTA!
Slušaj dobro. Nikad nemoj da se vratiš ovde. Držaćeš se dalje, i nikad nećeš
reći ljudima za ovo mesto, ili ću te naći, i isisati svaku kap krvi iz tvog tela,
dok ne budeš izgledao kao izduvani jastučić.
Odlazi!
Ne mogu da verujem, čoveče. Moglo je biti tako sjajno. Upropastio je sve.
Meni da isisa krv? Trebao sam da mu kažem: ostajem starče, i Brus Li šut, bum!
Molim te nemoj mi piti krv, nemoj me ubiti, odlazim, odlazim.
Prati me. - Ne, Mejvis ne mogu, moram da odem.
Siguran si? Biće zabavno. - U redu.
Neće me videti, zar ne?
Vidi pogled odavde. Vidi se skoro Budimpešta.
Budimpešta? Je I' to blizu Havivi?
Misliš Havaji. To mesto je nokaut.
Bio sam na muzičkom festivalu tamo. - Ljudskom muzičkom festivalu?
Mislim da jesam. - Jesu li ti odsekli palčeve, trljali beli luk po licu?
Ne, jednom je jedan uzeo veliki zalogaj mog hamburgera, ali krivim za to vrućinu.
To je sjajno, ti si bio svugde.
Ili da ostanem kući, i ne istražujem,
ne vidim čega sve ima tamo negde. Imam 121 samo jednom,
mora da se živi, zar ne? - Da.
Čoveče, izlazak sunca odavde mora da je sjajna. Izvini, ti verovatno
nikad nisi videla izlazak sunca, zar ne? - Ne baš. Zašto?
Dođi, imam ideju. Gledaj.
Zar vam nisam rekao momci da ćemo imati zabavu na kraju? Zar ovo nije najbolje.
Da, radim na najboljem. Gde je taj Džoni, da nastavi žurku? On je najbolji.
Prava životinja. Baš je lepo videti Mejvis druži sa njim, kako se smeje.
Ko se skim druži? Molim vas Mejvis nikad ne bi bila sa nekim njegove vrste.
Njegove vrste? Misliš da naša vrsta nije dovoljno dobra za tebe, vaše visočanstvo.
Ne, ne Frenk, mislio sam da nikad ne bi bila sa nekim ko ima crvene kovrdže.
Šta fali crvenim kovrdžama? - Zašto si se uzbudio?
Ja imam crvenu kovrdžavu kosu! - Kako sam ja to mogao znati!
Ovo je nešto najneverovatnije što sam ikad videla.
Džoni?!
Smirite se momci, sve je ovo jer je Džoni, otišao. - Čekaj malo, otišao je?
Da, ćutao je, nije mu se svidela Mejvis i niko od nas.
Izgleda da se Džoni predomislio.
Ne mogu da verujem da si ostao, čoveče. Ti ne kapiraš.
Strašne stvari će ti se dogoditi. Moram da sredim misli.
U redu, vidiš ove stolove? Možeš da ostaneš ceo dan da ih rasporediš, planeru.
Fantastično, sad sam zarobljen ovde. Sad znam kako se tvoja ćerka oseća.
Dosta, dosta, prestani. Idi u ćošak, tajm aut.
Tajm aut? Ja sam odrastao čovek.
U redu. Sto 57, molim pomeri se na poziciju 23.
To je tako kul.
Okreni se zidu. 17 na 48, 16 na 47, 19...
Sjajno.
Pusti me da radim. 29 na 35, 42 na 18, 10 na 44...
36 gore!
31 na 19.
24 gore! - 7 na 45, 14 na 30.
Gde si deda?
Stigni me ako možeš.
56 i 43 uhvatite ga.
Spremi se da plačeš, klinac.
To je baš sjajno, druže. - Kako god.
Nastavi da mirišeš. Uhvatićemo čoveka, i onda ću ručak od njega napraviti.
47, 29, 55, 48, 35... blokirajte ga.
Ne, ne, ne može to.
Imam te druže.
Jesi li video to? Ko je taj tip, ser Nesalomivi?
Moram reći, to je zabava.
U redu, zabava o kojoj si govorio, sredio sam te.
Džoni?
Kvazimodo!
Mejvis, zašto si još budna? Sunce je izašlo, moglo bi da te ubije, dušo moja.
Nisam mogla da spavam. Znaš li gde je Džoni?
Ne znam još. Zašto ti hoćeš da znaš? Dopada ti se?
Ne, ma daj tata. Tako je uvrnut i čudan. Ne znam je li idiot ili neodoljiv?
Sačekaj malo.
Pronađi Kvazimoda. - Da, gospodine.
Moraš ga zaustaviti odmah.
Šta ovo znači? Pustite me da prođem. - Kvazimodo Vilson, ideš sa nama.
Zašto me to zabolelo?
Vidi dušo, nema zaljubljivanja u tvojim godinama. - Džon je mojih godina.
Tetka Junis kaže da te mama prva poljubila, jer si se plašio da ti prvi pokušaš.
Da, da, zaboravi na mene, mamu i poljubac. - Tata, u jednom trenutku ću se udati.
Ne mogu biti ovde zauvek. - Šta, zašto da ne? Jedva si dobila prave očnjake.
Pobeda još jednom, i to sa grbom na leđima.
Ali zašto od jednom toliko interesovanje? Svaki put kad smo razgovarali o ljubavi,
bilo je " U tata to je grozno, ne želim da znam o tome." - Ne znam.
Gospodine, otišao je u kuhinju. - Šta, za šta vas to plaćam?
Izvini dušo, moram da idem. - Ne plaća me.
Pre nego me ubiješ, mogu li da vidim moj ranac još jednom?
Ne volim da ostavljam ne razrešene stvari.
Dobar dan, g. Drakula. - On nije za jelo.
Sad mu i pomažeš, šta ima između tebe i ovog čoveka? - On nije čovek, nego Štajn.
Tako je malecki, ja sam Štajn! - Ako jesi, neka uplaši Esmeraldu.
Šta, miš? Nema problema. - U redu, idemo.
Čovek, čovek!
Hvala ti što si me spasio tamo. Taj tip je lud. Pokušao je da me pojede.
Kao jednom, kad je jedan uvrnuti tip pokušao na jednom koncertu.
Moram nešto da ti pokažem.
Jesmo li mi to sahrani sada? O znam, to je tvoj krevet.
Tako je jeziv i kul. Poznajem nju. Video sam tu sliku na ruševinama Lubova.
To je moj omiljeni zamak. Postoji cela legenda o tom mestu.
Legenda? - Lejdi Lubov.
Priča je, da je usamljeni grof oženio slučajno. Kažu da su bili srodne duše.
Na kraju su se skrasili u zamku Lubov, i dobili dete...
Ali onda, strašna tragedija se dogodila. Vatra se iznenada zapalila jedne večeri,
i ubilo ih oboje.
Kad sam bio u zamku, još sam mogao osetiti njihovu snažnu ljubav.
Kažu da je duša još uvek zarobljena u tim ruševinama.
Legenda je pogrešna. Samo je žena ta koja je poginula.
I nije bilo misterije ko je ubio.
Ubila je tvoja vrsta!
Dušo, sakrij se, ja ću se postarati za ovo.
Marta!
Oni su prava čudovišta.
Napravio sam ovo mesto iz ljubavi, da zaštitim njeno dete.
Kao otac učinićeš sve da zaštitiš svoju porodicu.
Čak i ako to znači izgubiti njihovo poverenje.
Ali sad, Mejvis oseća nešto prema tebi.
Šta? Ja samo... To je sjajno.
U redu je, dobar si ti.
Da je svet drukčiji, možda bi bilo moguće. - Drek, ovo je 21 vek, ljudi nisu kao pre.
Garantuješ mi, ako izađemo otvoreno, da će nas svi prihvatiti. Svi!
Ne, u pravu si. Idem zauvek ovaj put.
Reci joj da sam morao negde da odem.
Neću da joj uništim rođendan. Iskradi se kad sve bude gotovo.
Žao mi je, poslednje što sam želeo je da je povredim. Ili tebe.
Znaš, nisi baš najbolji Frankenštajn, ali bi bio dobar vampir.
Stvarno? Jer mislim da sam te skinuo. - O čoveče, evo nas ponovo. Da vidim.
Čuvaj se, jer si u mojoj moći. Naređujem ti da budeš vukodlak!
Imam previše dece.
Neko me ogrebao, imam buve.
Nismo naručili buđenje. - Grof Drakula je naručio za sve sobe.
Moram da spavam. - Nema spavanja, žurka je danas.
Perfektno.
Srećan 118, od mame.
Izgledaš predivno. - Hvala, hvala za zabavu.
Sviđati se moje delo?
HAVIVI.
Neverovatno je.
Sjajna zabava.
Izvini veliki.
Mejvis, stvarno sam uplašen sada. - Možda je to dobra stvar.
Kako si mogao? Pošto sam sve podelio sa tobom. - Ali ne...
Tata, to je samo poljubac. - Nije ti dozvoljeno da se ljubiš.
Tata, dozvoljeno mi je dosta stvari. Nemam više tri, mogu da volim koga hoću...
da vidim svet. - Šta? Rekla da ti se ne dopada.
Možda dam selu još jednu šansu. Moram da učim, da vidim svet, kao Džoni.
Ne, ne možeš u selo ponovo. - Možda možemo biti prijatelji.
Ne, to nije moguće. - Ne možeš biti siguran. Sve je u tome kako se predstaviš.
To neće ništa promeniti. - Kao znaš? - Jer samo... - Šta neće?
Jer selo ne postoji.
Kako to misliš, ne postoji?
Šta si to uradio? - Uradio sam šta sam morao.
Šta je to, šta si tačno uradio, reci mi?
Sagradio sam grad. Osoblje ga je sastavilo.
Zombiji su bili prerušeni u seljane.
Molim te, ja... Ako odeš, i nešto ti se desi, ja...
Ne bih mogao sebi da oprostim.
A možeš da živiš sa ovim. Lagao si me, prevario me, držao me ovde zauvek,
iako si znao da mi je san da odem.
Oli?
Engleski, molim. Glas ti je baš iritirajući.
Čekajte, ja pričam zamrznuti. Kaže da je Drakula doveo čoveka u hotel.
Čovek? - Ostani pored, Puki.
Kaže, tamo je čovek. Ima Francuski akcenat.
Džoni nije čovek. On je rođak moje desne ruke. Laže!
Da, i zašto čačka nos?
Kaže da je to dugačka priča.
Ne, čekaj, nemoj, skini se sa mene.
Kaže da se čuvamo čoveka.
Ne mogu da verujem.
Je I' to istina? Čovek si?
Da... Žao mi je.
Baš me briga. Još uvek hoću da budem sa tobom.
Pa, šteta, jer ja neću da budem sa tobom.
Jer... Ti si čudovište, ja mrzim čudovišta.
Zbogom!
Molim te nemoj me povrediti.
Ti si za sve kriv.
Evo ga, grof Kvakula. Drago mi je što su mi oči zatvorene.
Mejvis dušo, jesi li unutra?
Mejvis, Mejvis! Mejvis, gde si?!
Mejvis?!
Tata, učini mi uslugu? - Da, da, naravno draga, sve.
Obriši mi sećanje.
Ne, ne, ne, neću to da uradim. Ima toliko toga čega treba da se sećaš.
Upravu si tata, ljudi nas mrze.
Draga, ima toliko čudovišta neženja tamo, mlada si.
Šta to čitaš?
Prava ljubav, od mame.
Za tvoj 118 rođendan.
Dva usamljena šišmiša, slupala se u noći.
Osetili su Zing, ljubav na prvi pogled.
Odmah su znali, da će biti muž i žena.
Jer Zing se dešava samo jednom u životu.
Kad Zing dođe, neguj ga, moja ljubavi. Voli te, mama.
Osetila sam Zing, tata. - Ti i Džoni?
Izgleda da sam samo ja.
Trebao bi biti srećan, tata. Nemam razloga da odem.
Nemam više snova. Sad sam kao ti, tata.
Marta, šta sam ovo uradio?
Kamion? - Dušo, deca iskaču kroz prozor. - I to je naša greška.
Izvinite, imam par hitnih pošiljki.
Prijatelji, molim vas prestanite. - Prekasno je, Ret Brek.
Molim vas, preklinjem. Pomozite mi da nađem Džonija.
Čoveka? Mogao je da nas ubije.
Pipnuo je moju gitaru. - Gurnuo je ruku u moja usta, da vidi hoće li nestati.
Pustio je da pojedem njegovu skuter.
Znam da sam lagao. Nisam bio u pravu.
Morate verovati, Džoni nije loš momak.
Istina je, da ja i ne znam da li su ljudi još uvek loši.
Frenk, hajde druže, ti razumeš.
Znači to smo ti mi. Prvo nam kažeš da su loši, pa da su dobri. Šta još, gore je dole,
hladno je toplo, ono braon smrdi. - Hej!
Stvarno mi se dopao Džoni, rođak ili ne. Pričao je smešne priče.
Mislim da su osetili Zing. - Zing?!
Ali ja sam im zasmetao.
Osetiš Zing jednom u životu. - Sad ćeš pregoreti.
Koga je briga. - Šta čekamo? Idemo po Džonija. Hajde!
Trebali smo na medeni mesec kod tvojih roditelja!
U redu, u redu, gde idemo? - U svet ljudi, pre nego Džoni nestane zauvek.
Šta ćemo sa suncem?
Ne znam, samo ću da idem. - Samo će da ide, naravno.
Pratićemo otiske dok ih ima. Onda ti nastupaš. - Ja?
Tamo!
Znao sam da će mu nešto ispasti iz ranca.
Što smrdi! Uradi svoju magiju.
Čekaj. Hoćeš ja da pratim miris? Ne, ne, moji dana praćenja su iza mene.
Znaš li ti koliko sam pelena promenio, koliko zuba je uništilo ovu stvar. Ali...
Deco... Mirišite. Rekao sam, mirišite.
Ne mene, košulju. Košulju.
Deca te baš i ne poštuju.
Čekaj malo. Vini, odmah ovamo!
Ušao je u auto, u 8:06 uveče. Menjač mu loše radi, inače je u redu.
Prošli su kroz grad, pa na aerodrom, let 1-97, u osam ujutru poleće.
To je za 15 minuta. - Kapija G 23 A, naručio je vegetarijansko jelo.
Hvala ti slatkišu.
Svi, nazad kod majke!
Ovca!
Baci kosku! Nemoj da čekam.
Ne opet ovce!
Ja ću ovo.
Šta je? Sad nema ovaca na putu. Idemo.
To je baš bolesno, čoveče. - Kao iz mesnice, ista je stvar.
Nemamo vremena za ovo. Idemo!
Vidite, čovek.
Dobro došli u Transilvaniju!
To je baš strašno.
Dobro došli na FESTIVAL ČUDOVIŠTA.
Festival čudovišta? To je festival čudovišta.
Volimo Drakulu.
Imam baklju za Frankenštajna.
Znali su da dolazimo?
Drakula za predsednika.
I to je moj rođa? Stvarno?
Izvinite, znate li put do aerodroma? - Samo prati znak, jedan je put.
Hoću moju mumiju.
Ali sve je blokirano. Nikad nećemo stići na vreme.
Trebali ste krenuti sat ranije.
Ne govorim bla, bla!
U redu, idemo peške.
Drek, ovo će te zaštiti.
Da je taj tip znao da priča sa pravim Drakulom, pobegao bi u brda.
Čekaj, čekaj sada. Pa to je sjajno.
Upoznaće nas prave, samo ako im pokažemo.
Dobro kaže. - Misliš da ih uplašimo? Nismo plašili ljude vekovima.
Mislim da nemam to više u sebi.
Nemam ništa, stvarno ništa. - Možda će ovo pomoći.
POKUŠAVAM DA VAS UPLAŠIM! PRAVI FRANKENŠTAJN!
Znamo, volimo te! - Potpiši mi se na baklju!
SLUŠAJTE! PRE SVEGA. TU DOLE JE PRAVI DRAKULA!
Dokaži. U redu, nastavi.
DREKOVA ĆERKA JE ZALJUBLJENA. I ON MORA DA STIGNE DO AERODROMA!
A NE MOŽE DA PROĐE KROZ GUŽVU!
Zašto ne leti? - Zbog sunca, idiote. On je vampir.
TAKO JE. HVALA, ČUDOVIŠNI ŠTREBERU. LJUDI, AKO STE NAM STVARNO PRIJATELJI,
RAŠČISTITE PUT ZA ČOVEKA. - U redu, sve Drakule, postrojte se.
Svi ostali, 50 plaštova. Da zaštitimo našeg prijatelja.
Ovo sve za tebe druže. Hajde.
Volimo te, Drakulo!
Nemam izbora.
Moram ovo da uradim.
Reci mi, sanjaš li o tome da budeš vampir.
Ovako nas predstavljaju, ne verovatno.
Džonatane, Džonatane.
Šišmiš? Čekaj. Drakula, ti si?
Drakula!
Šta? Dirao sam te?
Šta? Pantalone su ti...
Je I' znaš da se pušiš?
Izvinite, oprostite.
Šta je sad ovo? Šišmiš ovako visoko?
Uključiću znak za pojaseve, za svaki slučaj.
Imamo specijalnu najavu za mog dragog prijatelja Džonatana.
Drakula? - Moj dragi dečko, napravio sam groznu grešku.
Pokušao sam da zadržim moju bebu za sebe. Jer sam znao da ću je štiti.
Ali sad sam shvatio, deca treba da otkrivaju stvari sama.
Pada će i ustajati, ali takav je život.
Istina je, tebi i Mejvis je suđeno da budete zajedno.
Ako mora da veruje nekom, zahvalan sam što si to ti Džonatane.
Nadam se da me čuješ, i oprosti mi.
U redu ljudi, napravićemo brzi zaokret po gorivo, i onda nastavljamo naš put.
Prestanite da kukate, brzo ćemo.
Tata? - Dobro sam draga. Samo sam malo izgoreo.
Dušo. Mislio sam će najgora stvar biti, gledati te kako odlaziš.
Ali još gore je gledati te nesrećnu. Dušo, želim da živiš svoj život.
Ne znam kako to da uradim?
Znaš, mama ti je dala njen poklon, a sad ću ti dati moj.
Za šta će mi to trebati? - Dolazi sa dodatkom.
Ti? - Ti.
Zašto si se vratio?
Jer si ti moj Zing, Mejvis. - Ja sam tvoj Zing.
Ali, rekao si mi da mrziš čudovišta.
Da, bojao sam da će tvoj tata da mi isisa svu krv iz tela ako to ne kažem.
Ne bih to nikad. U pravu, uradio bih to. - Tata. - Pogrešio sam, šta ću.
Stvarno to misliš, tata?
Idi, i napravi svoj raj.
Da probamo onaj poljubac ponovo. - Mislim da možemo.
Izvinite, moram da se naviknem. Samo vi nastavite, radite vaše.
Drek, spreman da probaš? - Ne, samo sam prišao da bolje čujem.
Ma daj, probaj. - Dobro, možda samo malo.