BESKYTTELSESRUM I LONDON UNDER BLITZEN 1940
Vort land ligger i krig med Tyskland.
Jeg står her på den berømte station under Piccadilly Circus.
Mange er blevet bombet fra hus og hjem.
I dag evakueres alle Londons skolebørn.
- Du er da ingen kryster. - Jeg har ikke lyst til at dø.
Hvorfor skulle nogen have lyst til det?
Men du vil da ikke ønske at slutte fred nu.
- Det ville du vel ikke støtte. - Vi har kun dette ene liv, Anita.
Dylan? Er det dig?
Dylan Thomas, det er jo dig.
- Du kunne godt have løftet sløret. - Elsker du mig stadig?
Løft det elendige slør, Vera.
Hvor er du dog smuk.
- Du er ikke blevet hvervet? - Jeg er bare ikke i uniform.
Jeg synger på fabrikker og i undergrundsbanen.
Jeg har altid elsket din stemme. Og resten af dig.
- Kom ikke for godt i gang. - Du har ikke forandret dig.
Det må du aldrig gøre. Det tillader jeg dig ikke.
Jeg hørte dig i radioen.
Det var som at komme hjem igen at høre dine digte.
- Hvor er den snobbede accent fra? - Du burde have opsøgt mig.
Hvis jeg kan få hver af mine venner til at donere fem pund, -
- så behøver jeg ikke prostituere mig og skrive propagandafilm.
- Så kan jeg skrive digte. - Du skal da i hæren.
Jeg er helbredsgrad tre. Mine lunger er hærgede som en havneluder.
Så lån mig fem pund.
Du kan få en smøg, Dylan Thomas. Andet får du ikke af mig.
- Sølv er for de ensomme. - Hvem siger, jeg er ensom?
Hvor er manden, der giver dig guld? Vi to har altid delt alting.
- Du har aldrig haft noget at dele. - Hvis jeg havde, delte jeg med dig.
Der er intet som folk hjemmefra. Og folk, man er vokset op med.
De er de allerbedste.
- Du vinder. - Skønt.
For evigt og altid.
Du må ikke gøre det. Gå hen og forsvinde igen.
jeg har længtes efter at komme væk fra den hvæsende forslidte løgn
og rædslens uafladelige skrig
der stiger i gru mens dagen synker bag bakken og ned i det dybe hav
jeg har længtes efter at komme væk fra de evindelige salutter
for der er spøgelser omkring mig og spøgelser som ekkoer på papir
De hørte Dylan Thomas for BBC Home Service.
Hej, smukke.
Fortælleren skal opfordre kvinder til at melde sig til ballonkorpset.
"Knald en tysker, og De får et knald af en flyver."
- Dit talent går rent til spilde her. - Skal vi gå ud og få os et glas?
- Selvfølgelig. - Jeg er sgu ikke nogen hund.
Det er hende brunetten, ikke?
Jeg havde en dejlig barndom, Anita, og nu er den dukket op igen.
Jeg kan ikke lade en dejlig barndom gå min næse forbi.
Fortællerteksten, Dylan.
vi de sørgende sørger i gaderne
brændt til utrættelig død
en nyfødt med søgende mund
ligger forkullet ved gravens sorte bryst
med flammer i sin favn
Ikke al den tragik. Jeg skal bruge noget, der indgyder håb.
det forlød om en dame fra Bække at hun godt ville gøre det frække
med egnens bude når manden var ude så i haven stod cykler på række
Jeg skal bruge den tekst. Dylan!
- Caitlin? - Du kan jo ikke undvære mig.
- Hvor er vores søn? - Hakket i småstykker i min taske.
- Så må politiet være efter dig. - Du vil jo ikke vide af ham.
Du vil ikke vide af ham, så derfor har jeg ikke taget ham med.
Jeg har aldrig været far før. Det er altså ikke så nemt.
- Er jeg stadig dit livs lys? - Er han i New Forest?
Du ved udmærket godt, at vores søn er hos min mor.
- Jeg elsker dig, Caitlin. - Så giv en smøg.
Jeg har sgu ikke flere. Klø mig i hovedet, så er du sød.
- Hvor bor vi? - Ingen steder. Pas dog på!
- Du kan fandeme klø dig selv! - Kom her. Kys mig.
Undskyld, De tabte Deres lommetørklæde.
- Nej, det gjorde jeg ikke. - Jo, lige der.
Det er ikke mit.
Tag det nu, så jeg kan præsentere mig og byde Dem på et glas.
Jeg har ikke lyst til et glas.
- Men godt forsøg. - Jeg har aldrig gjort det her før.
De er bare aldrig blevet afvist før.
Dav, snut.
Rend mig i røven.
- Man er vist kræsen. - Du kommer for sent.
Det er hendes skyld.
Hvem er din veninde?
Irlands dronning, mit livs kærlighed og mor til mit barn, Caitlin Thomas.
Din kone?
Den eneste ene.
- Dig har han aldrig nævnt. - Det ville også ligne ham dårligt.
Den har du selv lavet, ikke?
Dig kunne jeg godt komme til at synes om. Eller måske ikke.
Så afventer jeg din beslutning.
Men ikke i åndeløs spænding.
- Har du et sted, vi kan bo? - Vi er to hjemløse gadebørn.
- Jeg har kun et værelse. - Så må vi bo hos hendes søster.
Tak, matros.
Så havde du lige en kone?
- Intet skal skille os to ad. - I guder...
- Vi to vil altid være sjælefrænder. - Hold op.
Nu skal I ikke bagtale mig.
Der er telefon på gangen, der hvor jeg bor.
Hvis I vil mig noget, har han mit nummer.
Hvad betyder det, når hun smiler?
Det har jeg aldrig fundet ud af.
Gud nåde os, det er visigoterne fra Wales. Din søster er her.
Er du færdig med at kværke tyskere?
Du har overladt det til de andre drenge at rende og lege med pistoler.
- Er det det, du kalder poesi? - Giv os en seng, så skal I få fred.
Jeg kan godt sidde over en øl en hel aften. Men kun sjældent.
Jeg bestiller, men du betaler, Vera. Du må støtte den sultende digter.
Du er sgu ikke digter. Du lever af at skrive film om spærreballoner.
- Vi ligger i krig. - Du har forandret dig.
Jeg slog vejrmøller iført korset i et butiksvindue, da jeg sultede.
Du har altid haft en mand til at brødføde dig.
Jeg var demonstratrice. Det kan du garanteret ikke slå.
Han følger efter mig.
Du er vel nok heldig. Se her.
- Du laver rav i den. - Hvad skal man dog med trusser?
Har du lyst til at hygge lidt om et par showgirls?
- Tre mere. Værsgo, drenge. - Så er rivalerne beskæftiget.
William Killick.
Vera Phillips. Det glæder hende at møde dig.
Rom til alle? Fire rom, tak.
- Slår du også vejrmøller? - På stranden, måske.
- Så tager jeg dig med til stranden. - Du har vist andet at se til.
Jeg kunne godt klare lidt havluft.
- Jeg vil godt til stranden med dig. - Forstår du ikke en afvisning?
- Har du smøger? - Jeg nød din optræden.
- Gjorde du det? - Ja.
- Hey... - Klap lige hesten.
Vil du ride med?
Førhen, når man sang på en station, kom strisserne og smed en væk.
Jeg kommer gerne og hører dig igen.
Det er et frit land.
Hvad bliver det til med den rom? Vi risikerer at dø af tørst.
Jeg dåner bare ikke ved synet af en uniform. Og det rager ikke dig.
Jeg spurgte jo bare.
Jeg kunne også have spurgt, om du gerne vil slå kloen i min mand.
Et bristet hjerte, det ser jeg i en uniform.
- Jeg vil ikke miste den, jeg elsker. - Elsker? Bliver du aldrig ensom?
- Jeg har nok i mit arbejde. - Jeg ville så gerne være danserinde.
Du er en af den slags.
Nej da.
- Det ved gud jeg ikke er. - Ikke en af "den slags".
En af dem, der aldrig har lagt sin første kærlighed bag sig.
Det er jeg nemlig.
- Har du ingen manerer? - Jeg sagde bare...
At du godt kan gå selv.
- Pas på din dyd, har jeg lært. - Jeg rører dig ikke.
- Du skal heller ikke kigge på mig. - Udmærket.
Nej, lad være!
Hvad har du imod mig, Vera Phillips?
- Du kunne gå hen og dø i morgen. - Man skal leve livet, mens man kan.
- Får jeg dig aldrig at se igen? - Selvfølgelig ikke.
Jeg vil godt have min lommelygte tilbage.
Værsgo.
- Du må ikke lukke lyset ud. - Dit livs lys.
Den skal tørre fødderne, inden den bliver lukket ind.
Cat?
- Den lille hund skal lette ben. - Gå hen og gø et andet sted.
Kom nu, Catty...
Har du et digt til mig?
Du skylder stadig for det forrige.
Jeg er sgu ikke noget depot, Dylan.
Hvad tror du, det her er?
Det kunne være krimskrams. Eller en åndssvag limerick.
Det kunne det godt være.
blandt de døde den morgen var en mand på hundrede år
- Er det et opløftende digt? - Vil du høre det?
Vil du?
Vil du høre det?
Du er tung.
da dagen gryede over krigen
klædte han sig på trådte udenfor og døde
eksplosionen blæste låsene op på vid gab
han faldt om hvor han elskede...
- "Levede". - Hvad?
Nej, der står "elskede".
Du kan ikke engang læse din egen håndskrift.
Han er 100 år. Han kan ikke huske at have elsket.
Det er sgu mig, der har skrevet det. "Han faldt om, hvor han elskede."
Det er til mig, ikke?
Det, du skriver.
Alle mine ord. Og hvert et hjerteslag.
- Det er alt sammen til dig. - Til mig?
Så kom her.
Kom så.
Ud af sengen, og kom og se, hvad han nu har gjort!
Dylan, din uartige hund.
Ved du, hvad det er?
Det er dyrisk, er det.
Nicolette, jeg...
- Er Vera Phillips hjemme? - Øjeblik.
- Hej, søde ven. - Dylan?
der var en ung helt ved navn Killick
der kørte en tur i sin billick
da det pludselig sved på hans hem'lige sted
så han smurte Brylcreme på sin pillick
- Hvad er en "pillick"? - Nu er du dum.
- William har sikkert en flot en. - Selvom du ikke skal se ham igen.
Kom her, Vera Bera.
Kom og put med mig.
Værsgo, jeg vil ikke have ham.
Du må ikke forandre dig, Vera Bera.
Du er stjernen på min nattehimmel.
- Hvad er jeg så på din himmel? - Du er på min jord, Caitlin.
Kom og put med mig.
Hvad griner I ad?
Hvad er det?
De er som små børn.
Jeg går ned på pubben.
- Hvordan er det at have en søn? - Udmattende.
Jeg kan slet ikke forestille mig det.
Han er en hel verden herfra.
I sikkerhed.
- Du kunne dø under et luftangreb. - Det har jeg ikke tænkt mig.
- Sikke en måde at forføre nogen på. - Jeg har i sinde at leve evigt.
- Er det et løfte? - På spejderære.
Du bilder dig kun ind, at du er forelsket i poeten.
- Han hedder faktisk Dylan. - Du tilstår altså?
- Er du nu blevet sagfører? - Jeg er i det mindste ikke gift.
Du må da indrømme, at det giver mig en fordel.
- Jeg indrømmer intet. - Fordi det vil inkriminere dig?
Du prøver vist at provokere mig.
Den første kærlighed kan være fin nok.
Det er den sidste kærlighed, jeg er interesseret i.
Du tror, du er så klog.
Hvad er det, du vil?
Hente månen ned fra himlen og de funklende stjerner. Hvad ellers?
Længsel får en til at føle, at man er i live.
I så fald er jeg i live, fra yderst til inderst.
Bliv der.
Lig stille.
Helt stille.
Jeg er lige så god som ham. Dylan, den skiderik.
Han tror, jeg er sat på jorden for at nære hans talent.
Lave mad til ham, føde hans børn, gøre rent efter ham.
Det er mit eneste formål.
Hvem fanden nærer mit talent?
- Vil William nære dit talent? - Det nærer jeg selv.
Jeg ville skære skydefingeren af ham.
Jeg ville snige mig ind på ham en nat, binde ham -
- og lemlæste ham.
Se lige os. Kan de måle sig med os?
Overhovedet ikke. De møgdyr.
- Min bror døde for jeres skyld! - Det bad jeg ham ikke om.
- Slik min støvle, militærnægter. - Sømænd kan lugtes på miles afstand.
Jeg har ikke noget udestående med dig. Hvorfor beskytter du den skid?
Skrub ind og drik videre. Af sted med dig.
Han har ret. Jeg er en pestbyld. Hold dig hellere på afstand.
Jeg bliver lige liggende her lidt. Bare et øjeblik.
- Du ligger i en sø af pis. - Jeg har sovet i det, der var værre.
- Dig vil jeg nødigt på kant med. - Så hold dig i skindet.
I satans krigere. I aner ikke, hvad det er, I kæmper for.
Et liv uden frygt for mig selv og min familie.
Åh gud...
Jeg er dødsensangst for...
...for ikke at udrette noget. Krig sætter ansigt på ens frygt.
Er hun derinde? Vera?
Alle I helte tror, at kvinderne kaster sig for jeres fødder, ikke?
Det tror du måske ikke?
Hvis jeg kunne blive genfødt, ville jeg bede Gud gøre mig til en helt.
Det her er sgu for hårdt.
- Kom så. - Skal jeg leve videre?
Jeg kender en kur mod frygt.
Døden er den eneste kur.
- En dobbelt? - Giver du?
der var en poet ved navn Dylan
han havde stor tørst efter ildvand
da pligten den kaldte ham til fronten ud
så ville han hel're være
film-mand
besat af himlen
og af lyset ført i hendes favn endelig langt om længe
da må jeg uden vaklen
lide det første syn der stak ild på stjernerne
Rører du hende, dræber jeg dig.
Er hun Caitlins ejendom?
Caitlins ven.
- Jeg kan selv betale min sprut. - Tag den nu.
- Vil De danse? - Meget gerne.
Bare rolig, de kan ikke ramme os hernede.
- Jeg giver den næste omgang. - Vær nu ikke barnlig.
- Vi skal danse. Kom så. - Jeg giver, hvis jeg har lyst.
Og du kan få en slåskamp, hvis du har lyst.
Efter vi har danset.
- Jeg vil ikke altid føje dig. - Tak for advarslen.
- Det vil jeg altså ikke. - Dans nu bare.
Kom, denne vej.
Vera! Vera...
Du kan godt slippe hende nu.
- Jamen fortovet er vådt. - Hun kan ikke mærke det.
Slip hende.
Kom, der sker ikke noget. Der sker ikke noget.
Du lægger den sikkert på jorden.
- Hvorfor skulle jeg gøre det? - For alle pigernes skyld.
Mig får du ikke...
Alle menneskene, William...
Alle de mennesker...
Der løber en regndråbe ned ad din kind.
Ligesom en tåre.
Elsk med mig.
Der skal aldrig ske dig noget ondt. Hverken fra min eller andres hånd.
Ikke så længe jeg er her.
Du skal aldrig høre et ondt ord fra mig.
Det lyder som en ed.
en fremmed er kommet
jeg skal dele mit værelse med
en fremmed er kommet jeg skal dele mit værelse med
ikke vel forvaret
en skrigende vanvittig pige
hun er som besat lukker det bedrageriske lys ind
besat af himlen
og af lyset ført i hendes favn endelig langt om længe
da må jeg uden vaklen
lide det første syn der stak ild på stjernerne
Jeg bryder mig ikke om det, Dylan.
Jeg har et par linjer mere, der skal sættes ind.
- Det er altså ikke færdigt? - Nej, ikke helt.
Skriver du ikke digte til mig længere?
Det er bare en overgangsperiode.
Kom her.
Giv mig din krop igen.
- En ægteskabsbevilling? - Helt ekstraordinært.
Nej. Hvad nu, hvis jeg ikke kan elske dig?
- Jeg skal udsendes. - Det er sgu et tamt frieri.
- Jeg elsker dig. - Jeg skal ikke giftes med dig.
Du har ikke noget at skulle have sagt længere.
Sig det så. Sig ja. Sig, du vil gifte dig med mig.
Sig så ja. Ja! Ja!
Sig så ja.
Ja! Sig nu ja, for himlens skyld.
Min første var Augustus John.
Han forførte mig, da jeg var 15, den gamle ged.
At kneppe er ikke lig med kærlighed.
Det er ligesom en kløe, og jeg er for doven til selv at klø igen.
- Så hellere få en anden til det. - At kneppe er ikke kærlighed?
Overhovedet ikke.
Hvem var din første?
Du behøver ikke sige noget. Jeg ved, det var Dylan.
Vi var purunge. På en bunke telte i en strandhytte.
- Vi var stadig uskyldige. - Mig og Dylan er stadig uskyldige.
- Jeg vil bare have det som et minde. - Ved William noget?
Du må aldrig fortælle ham det. Han vil ikke tilgive dig fortiden.
Fortiden kan jeg godt tilgive.
Er det en advarsel?
- Du elsker vist William. - Nogen skal man jo elske.
Er du sikker på, du vil giftes med ham?
Jeg har aldrig før haft en bedsteven.
Se, om jeg ligner en havfrue.
- Rengøringen kan agere vidner... - De skal nok dukke op.
Der er altså andre par, der venter.
- Det var sgu på tide. - Se her.
Buk dig ned.
Det gav jeg tre guineas for. Et par fjer og et stykke stof.
- Hvor fik du tre guineas fra? - Han skrev en gummicheck.
- Hvor er du dog smuk. - Meget smuk. Lad os så blive gift.
- Det var Dylans ide. - Du har jo altid elsket hatte.
Må jeg bryde ind?
Beklager meget. Bare for gammelt venskabs skyld.
- Beklager, du gamle. - Pligten kalder, hr. sergent.
Så vær dog lidt sød.
- Nej, jeg vil udbringe en skål! - Jeg vil klemme livet ud af dig.
Først efter skålen. Du tager livet af mig...
Kom i gang, din store skiderik, eller jeg brækker dig midt over.
Skål for alt det, der betyder noget. Og knep hul i det ligegyldige.
- Vær nu sød at hoppe ned. - Hvis du synger. Syng, skat!
Det er deres heiryth.
Det der walisiske hjemstavnspladder.
Han hader stedet som pesten.
Hvem gør ikke det?
Men alt, hvad han længes efter, er derhjemme.
Hun er ligesådan.
Du vil aldrig kunne skille dem ad, når de er walisere sammen.
Hvorfor skulle jeg også det?
Og du har jo mig.
Perfekt.
"For gammelt venskabs skyld." Der skal aldrig ske dig noget ondt.
Dylan vil altid være min ven. Jeg har stadig lov at have venner.
Du græder.
- Jeg drømte bare. - Du skælver.
Det går over.
Du kommer tilbage til mig. Det ved jeg, du gør.
Fortæl mig sandheden.
Det gør ondt.
Alting skal være åbent mellem os.
- Friskt og rent. - Hold op.
Du og din ven. Fortæl mig det.
Vi var unge, William.
Vi var på en strand, og så skete det. Én gang.
William...
Sig, du elsker mig.
Kom levende hjem, så siger jeg det.
Så vil jeg sige alt, hvad du vil høre.
Og mene det?
Det finder du ud af.
Sergent, få folkene af flyet!
Du fortalte mig det, fordi jeg spurgte.
Jeg burde have bidt tungen af mig selv.
Du er alt, hvad jeg elsker. Alt, hvad jeg har brug for.
Jeg ser dig foran mig. Og kigger jeg mig over skulderen, -
- er du dér. Og dér. Jeg kan se dit smil.
Jeg ville ofre al ære for dig.
Jeg ville kunne tåle nederlag, hvis du var ved min side.
THESSALIEN, GRÆKENLAND
Hvad hedder hun?
Vera.
Du har mistet din Vera.
Hvis du kan give slip på hende, vil I måske blive genforenet.
- Skal jeg holde dit hoved? - Fandeme nej.
Nu bliver du fed, og så vil Dylan ikke elske dig mere.
Møgkælling.
Det er fortiden, Dylan elsker. Og dig.
- Han elsker mig slet ikke. - Hvornår kommer William hjem?
Jeg har ikke hørt et ord.
Tror du, han er død?
Jeg får stadig tilsendt hans løn.
Hæren ville ikke aflønne en død mand.
- Du må holde op med at synge. - Jeg synger, hvis jeg vil.
Det giver de dig ikke lov til. Ikke når du er gravid.
Jeg kan ikke det her.
- Skulle jeg være mor? - Så skil dig af med det.
Det er Williams.
Du elsker ham.
Jeg hader ham. Vildt og inderligt. Se, hvad han har gjort ved mig.
Du skal ikke grine. Du skal fandeme ikke grine!
- Jeg kan ikke klare det alene... - Jeg er jo hos dig.
Lad os tage hjem, Caitlin. Til Wales.
- Er du sindssyg, kvinde? - Jeg har penge.
Williams løn?
Jeg har da en opsparing.
Hold ham fast, for helvede!
- Hele byen kan jo høre dig. - Hold din kæft.
- Kan du se den her? - Ja.
Giv mig den.
- Du må ikke give slip! - Det er bare et barn.
Bare skrig, Vera.
Vil du ikke nok skrive til mig?
De fortæller os, hvad vi skal skrive til jer.
Det er vores pligt. Fanden tage den pligt.
Jeg er led og ked af at være alene. Det var ikke derfor, vi giftede os.
Kom nu hjem.
Der er noget, jeg måske gerne vil sige til dig. Husker du det?
Du kan da godt huske det, ikke?
Kom nu hjem. Jeg vil røre dig, hvor regnen faldt på din hud.
Fanden tage dig, fordi du vækker de følelser i mig.
Hjem, William. Kom hjem.
I dækning! I dækning!
tilgiv os
tilgiv os din død så vi de troende
kan klamre os til den i syndfloden
indtil blodet sprøjter og støvet synger som en fugl
mens kornet blæser bort og din død vokser i vore hjerter
vi skriger dit dødsskrig barn hanegal aldrig vækker
på gaden hvor bålene brøler lovpriser vi det flyvende hav
ved din livløse krop
Kom.
Så er det sovetid.
Den lille sover.
Her er pissekoldt. Forpulede Wales.
Min far varmede mig altid sådan her.
- Elskede du ham? - Jeg forgudede ham.
Jeg hadede min. Han var afskyelig.
Det er en skam, du ikke er en mand. Så ville jeg være lun på dig.
Jeg vidste da godt, du stod der. Jeg kunne lugte ham.
Kom og lad Vera mærke lugten af kvinde, der hænger ved dig.
Hun vil have, jeg skal sidde og trille tommelfingre, mens hun...
- Hvad? - Hvor er de, Caitlin?
Kom frit frem, drenge. Nu skal I fodres.
Hun slår mig ihjel!
Ja, jeg slår dig ihjel, hvis du gør det igen!
Gå ind og se til børnene, Caitlin.
- Hvorfor gør du det? - Jeg gør ingenting.
Jeg går i seng med andre kvinder...
- Davs. - Godmorgen.
...fordi jeg er digter, og digtere suger til sig af livet.
Du er sateme selvhøjtidelig.
Jeg gør det, fordi hun gør det. Hun har altid gjort det.
- Hun kan ikke lade være. - De betyder intet for hende.
Du har ikke brug for William. Du har jo mig.
Bare dig og mig med masser af tid til hinanden.
Hej, Daisy.
Tag med mig tilbage.
Jeg vil tage dig med tilbage til en tid, hvor vi var trygge.
Hvor der ingen bomber faldt, og hvor ingen nogensinde døde.
Man kan ikke vende tilbage.
Jo, vi kan.
Du og jeg.
Det er ikke virkeligt.
Det bliver det, hvis vi gerne vil have det.
Stakkels hendes mand. Han kæmper for sit land og betaler gildet herhjemme.
Gør det noget, jeg sætter mig?
Er der plads til en mere?
Ren luksus i krigstid.
Sæt mig af her.
Cat!
Catty? Cat, Cat...
- Du er fuld og så på cykel. - Hvad har du selv travlt med?
- Gør det ondt? - Umuligt. Hun har næsehornshud.
Dylan og mig er kun venner. Det ved du godt, ikke?
Du skal aldrig nogensinde lyve for mig.
- Det lover jeg. - Venner lyver ikke for hinanden.
Sid helt stille.
Sig, han skal komme hjem, Rowatt.
Sig, din far skal komme hjem til mig.
Tror du, han kan se den, ham din far?
Tror du, han kan se regnen?
- Caitlin, få ungen til at klappe i! - Du er hans far! Leg med ham.
Jeg sidder og skriver!
Det er min eneste...
Min eneste kopi!
Du kan finde den i lokummet sammen med mit eneste liv!
dengang jeg var en lille dreng og lidt til
og menighedens sorte får
sukkede den gamle ged mæt af kvinder
listede jeg mig forsigtigt gennem stikkelsbærkrat
den lede ugle skreg som en sladdervorn tøs
det boblede i mig når pigerne spillede kegler på fælleden
og søndagsaftener gjorde jeg kur til hvem som helst
med lystne blikke
hele natten lang kunne jeg elske
Du vækker Rowatt.
de purunge giftelystne piger i det kulsorte buskads
og lade dem sørge
Vask mig på ryggen.
Der er nu intet som en gedigen afvaskning.
- Kys mig, Vera Phillips. - Så giv mig en penny.
Ligesom i gamle dage.
Den lille hund vil lege.
Mere får du ikke.
- Du skal ikke gøre min trøje våd. - Vi har badet sammen før.
- Jeg har elsket med dig på stranden. - Én gang, og det var koldt.
- Du længes. - Ikke efter dig.
- Det gør helt ondt i dig. - Nej, Dylan.
- Du skal ikke være uartig. - Det sker der ikke noget ved.
Du gør mig våd.
Så gå din vej.
Gør det, Vera Phillips.
Gå din vej.
- Du vil have, alle skal elske dig. - Så jeg kan elske jer tilbage.
Udmærket.
Så elsk mig.
Vera?
Hej med dig.
Hvor har du været?
Ingen steder.
Jeg vil bage lavbrød.
Lad være med det.
Har du grædt?
William skal hjemsendes.
Ingen elsker nogen højere, end han elsker dig.
Jeg er ikke den kvinde længere.
Nu har jeg Rowatt.
- Bare fortæl ham, at du elsker ham. - Hvad nu, hvis det er for sent?
Det er aldrig for sent.
Det er koldt!
Hold kæft, hvor er det koldt!
Jeg er faktisk gravid.
Du godeste.
Hvis barn er det?
Det ved jeg ikke.
Det går ikke at få det.
- Jeg har brug for penge. - Kender du nogen?
Han koster. Hvis du ikke kan hjælpe, så gør jeg det selv.
- Måske har Wilfred forstand på det. - Hvad skulle du dog også med ham?
Kom, vi går i banken.
Jeg ville gerne love at betale dem tilbage, men du vil ikke tro mig.
Jeg giver. Kom så.
Jeg kan dårligt nok huske ham.
Mørk, flot, farlig.
Man kan jo ikke leve på minder alene, vel?
Så slider man sig selv op.
Verden ville være et bedre sted uden mænd.
For Dylan er sex bare sjov og ballade.
Han laver altid fis, uanset hvem han er i seng med.
William er garanteret romantisk.
Jeg kan ikke huske det.
Hvad tænker du på?
Jeg tænker på, at far er et heldigt asen.
Se engang, Rowatt.
Hvem er hende den mærkelige kvinde?
William.
Det er mig.
Det kan jeg godt se.
Værsgo.
Kan du ikke sætte ham ned?
Så begynder han at græde.
Hvad er det?
En collage. Til dig.
Hold om mig, William.
- Jeg skal gennemgå posten. - Den kan vente.
ved mit værk min træge dont
udført i den stille nat når kun månen raser
og de elskende sover med al deres sorg i deres favn
arbejder jeg ved syngende lys
ikke for storhedens eller fødens skyld
eller for glansen på elfenbenshvide scener
men for den simple løn
deres inderste væsen betaler
Har du det godt nok?
Har du?
Jeg skal nok komme mig. Hvad med dig?
- Jeg ved ikke, hvor han er. - Giv ham tid.
- Han er forandret. - Det er du også.
- Han elsker mig ikke længere. - Alle elsker dig.
Og alle elsker Dylan.
Åh gud...
Gør det ondt?
Jeg troede ikke, det ville betyde noget.
Det er selvfølgelig en lettelse.
Jeg skal nok holde op.
Lige om lidt.
Sådan. Så er Caitlin glad igen.
Lad os kaste med den.
Undskyld.
Det er så længe siden...
Er du sulten?
Alle I helte tror, at kvinderne kaster sig for jeres fødder.
Dylan vil altid være min ven.
Det er en ræv. Det er bare en ræv.
Hvad er der i vejen, William? Fortæl mig om det.
Vil du ikke nok?
Hvorfor tog du mig? For pengenes skyld?
Var det det hele?
Du skal ikke vække Rowatt.
Mine penge skulle brødføde din digter.
- Jeg fik bedre tilbud. Rigere. - Har du set dig selv i spejlet?
De er mine venner. Jeg købte bare mad til dem.
Jeg har intet tilbage.
Du har da Rowatt. Hvorfor vil du ikke holde ham?
Er han Dylans? Det siger folk i hvert fald.
At han er Dylans barn.
- Jeg elsker dig. - Hvornår er du begyndt på det?
Jeg sagde jo, jeg ville sige det, når du kom hjem.
Du har været i seng med ham.
Er det ikke rigtigt?
- Er det mit blod, I vil have? - Et færdigt manuskript.
- Vi har betalt dig for det. - Ja, men ikke nok.
- Det er ikke engang opdelt i scener. - Jeg er ikke nogen sekretær, Anita.
- Jeg leder efter Dylan Thomas. - På husets regning, hr. kaptajn.
Nå ja, den store helt er vendt hjem.
Der er mere, hvor det kommer fra. Det manglede da bare.
Hvor er han?
Værsgo. Den står klar til Dem.
Det er kommunismens spøgelse, der skræmmer de allierede.
To bitter og en gin og tonic.
Og i Grækenland...
Der er det de kommunistiske partisaner, der bekæmper tyskerne.
Det, de allierede egentlig ønsker, er, -
- at tyskerne skal udrydde de kommunistiske partisaner, -
- så de er fri for dem efter krigen.
Hør her.
Jeg holdt en ung mand fast, mens sergenten hakkede armen af ham.
Og jeg holdt om ham, da han døde. En britisk knægt.
- Det var i Grækenland. - Hvabehar?
Vi kæmper derude...
...så du og dine venner kan sidde og teoretisere.
I sidder ned, mens vi giver vores liv.
Hvad ved I om krig?
Hvad ved I mennesker om krig?
Drik ud, drenge og piger.
Præsenter mig for dine velinformerede venner, Dylan. Gør det nu.
- Først skal du hidse dig ned. - Du tager gerne mine penge.
Men du vil sgu ikke engang præsentere mig for dine venner.
Jeg er bare en snotdum soldat.
- Så lukker vi, folkens. - En dobbelt whisky.
- Vi lukker nu. - Nægter du at servere for mig?
Gå nu hjem, kaptajn Killick.
Du skal ikke grine ad mig.
Spil du bare med musklerne. Det er nemt overfor en kvinde, ikke?
Hvem ved, om du lå og gemte dig, mens urinen løb dig ned ad benet?
Tag Dem ikke af dem, kaptajn Killick.
Gå hellere hjem.
- William, hvad i alverden? - Fjern dine hænder.
- Fjern dem så! - Læg den fra dig!
Vera? Vera?
Giv mig ord, og jeg er en kæmpe.
Ord betyder mere end alle kvinder.
Giv mig ord.
Hende her tror, at en Guinness med en kartoffel i er en cocktail.
Ikke sandt, elskede?
Nej, William!
Hold nu op! Jeg bønfalder dig!
Der er ingen her, der vil dig noget ondt.
Er du da ligeglad?
Din mand og min kone.
Min søn...
Du har slået dig.
Gå med mig hjem.
Er det mig, der har gjort det?
Gå med hende hjem, William.
Ikke uden min maskinpistol.
Giv mig den, eller jeg trækker splitten ud. Så dør vi alle sammen.
Min søn...
Hvorfor gav du den til hende, din idiot?
Der er ikke nogen split i den, William.
Enten er den defekt, eller også -
- er den allerede eksploderet, og så er vi alle sammen døde.
Drengen hyler.
Kom.
Kom med hjem, William.
De vil bare gerne tysse sagen ned, men sådan er waliserne.
De vil nødigt lufte deres snavsetøj for nogen. Vi kunne være døde.
- Cat... - Jeg har ikke flere penge.
Jeg har intet tilbage, Dylan.
Jeg napper din tå. Jeg napper din tå...
Så tag ham da.
Der kan du se.
Du gør ham ikke fortræd.
Tak.
Skal vi tage ham op?
Sådan.
Du er jo ekspert.
Hans øjenvipper er som fjer. Ligesom dine.
Kaptajn Killick, det er politiet. Luk op.
Det er også en måde at slippe af med mig på.
Jeg elsker dig.
Kom her.
Jeg forstår det såmænd godt. Hans voldshandling, altså.
Det gør jeg. Jeg har bare aldrig haft en sten-gun til rådighed.
Din te har trukket hinde.
Hvor er han dejlig.
Tror William, at han er Dylans?
Er han Dylans?
Nej.
Jeg har brugt det sidste sukker.
Gik du i seng med ham?
Jeg elsker min mand.
Jeg burde slå dig ihjel.
Du er min ven.
Fordi du løj, mener jeg.
Fordi du løj for mig, Vera.
BYRETTEN I LAMPETER, WALES
Du er fin i tøjet. Ligesom i gamle dage.
Jeg fandt fem patronhylstre udenfor.
Kuglerne var trængt gennem asbestvæggene og ind i dagligstuen, -
- hvor jeg fandt yderligere fem patronhylstre.
De holder med ham. Alle i hele byen.
Jeg er skjalden. Ham har de kun lige mødt.
...en revolver, en granat og hundrede 9 mm-patroner.
Kaptajn Killick lagde landminer ud.
Og inden han forlod et område, gravede han dem op igen.
Hvad med at stå frem og lovprise Killick for dommeren?
Folk elsker helte.
Vidste kaptajnen ikke, at han skulle aflevere sit våben?
Han er en dygtig skytte. Hvis han ville dræbe, havde han gjort det.
Vær venlig at nøjes med at besvare mine spørgsmål, hr. oberstløjtnant.
- Klø mig i hovedet. - Jeg kan ikke.
Er der nogen grund til, at en officer skulle slå en kvinde i ansigtet?
Nej, høje dommer.
Hvorfor opsøgte De hr. og fru Thomas så sent?
Aner det ikke. De havde lagt mig på is.
De ville nok ikke se gåsen, der havde lagt guldægget.
Jeg ville vise dem, at krigen er virkelig.
Der var ingen på skudhold, -
- så jeg skød på muren. Jeg anede ikke, at skuddene ville gå igennem.
- Murene var lavet af asbest. - Det vidste jeg ikke.
- Jeg ville bare skræmme dem. - Der var et barn i huset.
Er det et spørgsmål, høje dommer?
Jeg kan ikke leve uden ham.
Vidste du, at hele hans enhed blev dræbt, da de kom i kamp igen?
Udslettet. Det ville have været ham.
- Jeg bønfalder dig om at hjælpe ham. - Denne retssag har reddet hans liv.
Den er en velsignelse for ham.
Dylan, jeg beder dig.
Du var stjernen på min himmel.
Man kan ikke gå uforandret gennem livet.
Jeg kan godt.
Vil du ikke nok hjælpe ham?
Betyder det så meget for dig?
William er hele min verden.
Ham og Rowatt. Jeg har ikke plads til andre.
Jeg vil ikke have andre.
Det forstår jeg.
Det forstår jeg nu.
Hr. Thomas?
Kaptajn Killick og jeg var blot perifere bekendte.
Vi så hinanden på pubben. Kaptajn Killick var...
...helt ædru, da han skød.
Jeg er overbevist om, at han forsøgte at dræbe mig, -
- dræbe min kone og dræbe min søn.
- Hvorfor? - På grund af dig.
Forlad Caitlin. Gør det.
Forlad Caitlin. Nu har du jo ryddet rivalen af vejen.
Forlad din kone, og kom og bo sammen med mig.
Forstår du det?
Du sukker efter en 15-årig pige på en strand engang.
Ikke mig.
Du ser ikke engang mig, gør du vel, Dylan?
Du har udelukkende hovedet fyldt med historier, med ord.
Og jeg vil være virkelig.
William gør mig virkelig.
Hvis du får sendt min elskede mand i fængsel...
...så tilgiver jeg dig aldrig.
Efter min mening skyder en uskyldig mand ikke mod en civil husstand.
Men det er nævningene, der skal dømme Dem, ikke jeg.
Og de mener, at der ikke er belæg for sigtelsen for mordforsøg.
Jeg har derfor intet andet valg end at erklære Dem for en fri mand.
Der er jo dit søde smil.
Det var aldrig min mening at såre dig.
Så kan man vel lige så godt. Smile, altså.
Skriv, Catty.
- Det lader jeg Dylan om. - Skriv til mig.
Bliv nu ikke ensom.
Heller ikke du, Catty.
Heller ikke du.
det er ikke for den stolte mand under månen jeg skriver
på disse skumsprøjtssider
ej heller for de knejsende døde med deres nattergale og salmer
men for de elskende
med tidernes sorger i deres favn
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2009