RETAIL TEKST FRA HOUNDDAWGS. HAR UTFØRT EN DEL RETTELSER. LEOGATE1968...
Faren min var bonde.
Det var jo alle da.
Men det var ikke sånn han begynte.
Dataen varsler om for krapp vinkel.
- Nei, det går bra. - Du krysser Straights.
- Vi slår den av, Cooper. - Nei!
- Alt slåes av. - Nei, jeg må ha mer kraft!
Pappa?
Beklager, Murph. Legg deg igjen.
- Jeg trodde du var spøkelset. - Nei.
- Spøkelser fins ikke, vennen. - Bestefar sier at det kan spøke.
Det er fordi han nesten er et spøkelse. Legg deg.
Drømte du om styrten?
Legg deg igjen, Murph.
Hveteavlingen var død.
Melduggen kom, og vi måtte brenne den.
Vi hadde fortsatt mange mål med mais.
Men for det meste var det bare sand.
Det er ubeskrivelig. Den var konstant.
Den vedvarende sandstormen.
Vi brukte lakenremser.
Noen ganger dekket de nesen og munnen-
- så vi ikke pustet inn så mye av det.
Da vi dekket bordet, la vi alltid tallerkenene opp ned.
Vi la glass, kopper og alt mulig opp ned.
Kom igjen! Skynd deg, Murph!
Kl. 16 snakker vi om herbalicid-resistente planter.
- Greit? - Ja.
Ikke ved bordet, Murph.
Kan du fikse denne, pappa?
- Hva skjedde med landingsfartøyet? - Det var ikke meg.
Var det spøkelset ditt?
Det dyttet det ned. Det dytter stadig bøker.
- Spøkelser fins ikke. - Jeg sjekket. Det er en poltergeist.
- Forklar henne det, pappa. - Det er ikke så vitenskapelig.
Du sa vitenskap er å innrømme det vi ikke vet.
- Det har hun rett i. - Ta vare på tingene våre.
Coop.
Vil du gå vitenskapelig til verks?
Så ikke bare si at du frykter spøkelser. Gå i dybden.
Finn fakta, analyser dem, kom med forklaringen-
- og presenter konklusjonene. Avtale?
- Avtale. - Bra.
- Ha en god dag på skolen. - Husk foreldresamtalen.
Foreldre, ikke besteforeldre.
Ta det med ro, turbo.
- Det er ingen sandstorm. - Nelson brenner hele avlingen sin.
Meldugg?
De sier det er siste gang de høster okra. Noensinne.
Han skulle ha plantet mais som oss andre.
Vær hyggelig mot miss Hanley. Hun er singel.
Hva mener du?
Befolk jorden. Ta ansvar, unge mann.
Pass dine egne saker... gamle mann.
Greit, Murph. Skift til andre.
Tredje.
- Finn giret, dust. - Få den i gir.
Hold kjeft, Tom!
- Hva gjorde du? - Hun gjorde ingenting.
- Vi bare punkterte. - Murphys lov.
Hold kjeft.
- Ta reservehjulet. - Det er reservehjulet.
Finn lappesakene!
- Hvordan skal jeg lappe her ute? - Finn en løsning.
Jeg er ikke alltid her for å hjelpe deg.
Hva tenker du på, Murph?
Hvorfor kalte dere meg opp etter noe fælt?
- Det gjorde vi ikke. - Murphys lov?
Murphys lov betyr ikke at noe fælt vil skje.
Det betyr at det som kan skje, vil skje.
Det syntes vi hørtes fint ut.
Kom dere inn.
Inn i bilen, kom igjen.
Hva med det punkterte dekket?
Ja.
Det er en indisk overvåkningsdrone. Solcellene gir kraft til en hel gård.
Ta over rattet, Tom.
Kom igjen!
Sikt deg rett inn på den.
Raskere, Tom. Jeg mister den.
Rett mot den.
Følg etter den.
Sånn ja.
Bra, Tom.
Pappa?
Jeg har den nesten. Ikke stopp!
- Pappa! - Tom!
Du sa jeg skulle fortsette å kjøre.
Der fikk vi svaret på om du ville kjørt utfor et stup om noen ba deg om det.
- Vi mistet den. - Nei, det gjorde vi ikke.
Vil du prøve?
Slik.
Sånn ja.
Land den ved vannkanten.
Veldig bra.
Hvor lenge har den vært der ute?
Delhis kontrollsenter ble stengt, sånn som vårt, for ti år siden.
Så i ti år?
- Hvorfor fløy den så lavt? - Jeg vet ikke.
Enten var den ødelagt, eller så lette den etter noe.
- Hva? - Gi meg et flatt skrujern.
Kanskje et signal? Jeg vet ikke.
Hva skal du gjøre med den?
Jeg skal gi den noe sosialt ansvarlig å gjøre.
- Som å kjøre en skurtresker. - Kan vi ikke bare slippe den løs?
Den skadet ingen.
De må lære å tilpasse seg, Murph. Sånn som alle andre.
Hvordan funker dette, blir dere med inn? - Jeg har time. Denne... må vente.
- Hva har du gjort? - De forteller deg om det, når du kommer inn dit.
- Kommer jeg til å bli sint? - Ikke på meg.
- Prøv å styre deg. - Slapp av.
Jeg fikser dette.
- Du er litt sen, Coop. - Vi punkterte.
Du måtte visst innom den asiatiske kampflybutikken.
Nei, det er faktisk en overvåkningsdrone-
- med utrolige solceller. Den er indisk.
Sett deg.
Så...
...vi har fått Toms resultater.
Han blir en dyktig bonde.
Ja, han har talent for det. Hva med college?
Universitetet tar bare inn noen få. De har ikke ressurser til...
Jeg betaler ennå skatt.
Hva brukes de pengene på? Militæret fins ikke.
Universitetet får dem ikke.
- Du må være realistisk. - Utelukker du ham fra college nå?
- Han er 15. - Tom har ikke nok poeng.
Hva er midjemålet ditt? 32? Er benlengden omtrent 33?
Hva prøver du å si?
Bruker du to tall for å måle rumpa di, men bare ett til min sønns fremtid?
Du er velutdannet, Coop.
- Og en profesjonell pilot. - Og ingeniør.
Akkurat nå trenger vi ikke flere ingeniører.
Vi har ikke gått tom for TV-er eller fly, men for mat.
Verden trenger dyktige bønder som deg.
- Og Tom. - Bønder uten utdannelse.
Vår generasjon er forvaltere. Ting blir bedre.
- Kanskje barnebarna dine blir... - Er vi ferdige?
Nei.
Miss Hanley er her for å snakke om Murph.
Murph er en flott unge. Hun er smart.
Men hun har hatt noen problemer.
Hun ville vise denne til de andre. Avsnittet om månelandingene.
Ja, det er en av mine gamle lærebøker.
Hun har alltid likt bildene.
Det er en gammel bok. Vi erstattet dem med riktige versjoner.
- Riktige? - De forklarer at Apollo-oppdragene...
...var falske for å slå Sovjetunionen konkurs.
Tror du ikke at vi var på månen?
Det var flott propaganda. Sovjetunionen slo seg selv konkurs-
- ved å bruke ressurser på unyttige maskiner.
Unyttige maskiner?
Om vi ikke vil at 1900-tallets sløseri skal gjenta seg-
- må vi lære barna om denne planeten, og ikke fortelle eventyr om å dra herfra.
Én av de unyttige maskinene de lagde, heter MRI.
Om vi hadde hatt noen igjen, kunne legene funnet-
- min kones hjernesvulst før hun døde og ikke etterpå.
Da ville hun sittet her og hørt på istedenfor meg.
Det hadde vært bra, for hun var alltid roligere enn meg.
Jeg er lei for å høre om kona di.
Men Murph slåss-
- med flere av klassekameratene på grunn av dette Apollo-tullet.
Vi ville høre hvilke tanker du har-
- om å takle oppførselen hennes på hjemmebane.
Det er kamp i morgen kveld. Hun liker baseball nå.
Favorittlaget hennes spiller. De selger godteri og brus der.
Jeg tror jeg tar henne med dit.
Hvordan gikk det?
Jeg fikk deg utvist.
- Hva? - Cooper.
Dette er Cooper.
- Skurtreskerne dine løp løpsk. - Bare tilbakestill styreenhetene.
Jeg gjorde det. Du må komme og sjekke det.
Én etter én har de kjørt fra åkrene og kommet hit.
Noe forstyrrer kompasset.
Magnetisme eller noe sånt.
Hvilken bok det er, er ikke viktig. Jeg har jobbet med det.
- Jeg har telt mellomrommene. - Hvorfor?
I tilfelle spøkelset vil kommunisere.
- Jeg tester ut morse. - Morse?
- Ja. Prikker og streker... - Jeg vet hva det er.
Jeg tror ikke bokhyllen din vil snakke med deg.
Jeg tilbakestilte kompass og GPS for å kompensere for anomalien.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Om huset ble bygd på magnetisk malm-
- ville vi sett det første gang vi slo på traktoren.
Jeg hørte at møtet på skolen ikke gikk så bra.
Hørte du det?
Det er som om vi har glemt hvem vi er, Donald.
Utforskere og pionerer, ikke forvaltere.
Da jeg var gutt-
- var det som om de lagde noe nytt hver dag.
En ting eller idé. Hver dag var som julaften.
Men seks milliarder mennesker... Prøv å se det for deg.
Alle ville ha alt de kunne tenke seg.
Denne verdenen er ikke så verst.
Tom vil klare seg fint.
Det er du som ikke passer inn. Født 40 år for sent eller for tidlig.
Datteren min visste det. Velsigne henne.
Og barna dine vet det, særlig Murph.
Vi pleide å se opp på himmelen og lure på-
-hvordan det hele hang sammen.
Nå ser vi bare ned og uroer oss for hvordan vi kan utnytte jorden.
Cooper, du var dyktig til noe-
- og du fikk aldri sjansen til å utnytte det.
Det er jeg lei meg for.
Vi forventet ikke at jorden som ga oss mat-
- skulle vende seg mot oss og ødelegge oss.
I april... Jeg tror jeg husker riktig. Den 15. april, tror jeg.
Det skjedde rundt 13.30 da den tingen-
-blåste ned fra øverst i dalen.
Før hadde vi skikkelige ballspillere. Hvem er disse slaskene?
Da jeg var ung, hadde folk det så travelt med å slåss om mat, at de ikke spilte slåball.
Popkorn på en ballkamp er unaturlig. Jeg vil ha en pølse.
Skolen sier du vil følge i mine fotspor.
Det er flott.
- Syns du det er flott? - Du hater jordbruk, pappa.
- Bestefar sa det. - Så bestefar sa det?
Det som gjelder, er hva du syns.
Jeg liker det du gjør. Jeg liker gården vår.
Du kommer til å få det bra til.
Vi stikker.
Den er stor.
Få på dere maskene.
- Tom? Murph? Er dere klare? - Ja.
Murph og Tom, lukket dere vinduene?
Murph?
Spøkelset.
Ta puten din. Du skal sove hos Tom.
Det er ikke et spøkelse.
Det er gravitasjonen.
Jeg kjører Tom, så drar jeg til byen.
Vasker du det bort når du er ferdig med å be til det?
Det er ikke morse, Murph. Det er binære tall.
Tykk er én, tynn er null.
Koordinater.
Nei.
Her er det.
33.
Her er det.
- Jeg kan ikke gå glipp av dette. - Bestefar kommer om et par timer.
Du vet jo ikke hva du finner.
Og det er derfor... jeg ikke kan ta deg med.
Murph?
Bestefar kommer snart. Si at jeg tar kontakt på radioen.
Herregud.
Hva driver du med?! Syns du dette er morsomt?
Du er her takket være meg.
Gjør nytte for deg.
Murph?
Murph!
Jeg tror vi har kommet til veis ende.
Tok du ikke med boltesaksen?
Det er jenta mi, det.
Gå bort fra gjerdet!
Ikke skyt! Jeg har ikke våpen. Datteren min er i bilen.
Ikke vær redd.
- Hvordan fant du dette stedet? - Hvor er datteren min?
Koordinatene var skrevet på kartet. Hvor fant du dem?
Hvor er datteren min?
Jeg vil ikke slå deg ut igjen. Sett deg!
Tror du at du ennå er marinesoldat? De eksisterer ikke lenger.
Sånne som deg klipper gresset for meg.
- Hvor fant du koordinatene? - Men du ligner ikke en gressklipper.
Jeg gjør deg om til en overkvalifisert støvsuger.
Nei, det gjør du ikke.
TARS, gå bort.
Det er risikofylt å bruke eksmilitært sikkerhetsutstyr.
De er gamle, og styreenhetene er uforutsigbare.
Det var det regjeringen kunne avse.
- Hvem er du? - Dr. Brand.
Jeg kjente en dr. Brand som var professor.
- Skulle ikke jeg være det? - Han var ikke så søt heller.
Vær så snill, jeg vet ikke hva dette er.
Jeg vil ha datteren min her.
Gi meg henne, så svarer jeg på alt du vil.
Før hovedpersonene og jenta inn på møterommet.
Datteren din har det bra. Hun er smart.
Moren hennes er nok intelligent.
Dere vil tydeligvis ikke ha besøk.
Kan dere ikke bare la oss kjøre bort?
- Det er ikke så enkelt. - Jo da.
Jeg vet ingenting om deg eller dette stedet.
Jo, det gjør du.
Pappa!
Hei, Cooper.
Professor Brand.
Forklar hvordan du fant anlegget.
Vi kom tilfeldig over det. Vi lette etter gjenbruks...
Du sitter i verdens best bevarte hemmelighet.
Ingen kommer tilfeldig over dette, og ingen kommer tilfeldig ut.
Cooper, vær så snill. Samarbeid med dem.
Hør her...
Det er vanskelig å forklare.
Vi fant koordinatene etter en anomali.
Hva slags anomali?
Det var muligens overnaturlig, iallfall ikke vitenskap.
Du må gi oss detaljene, Mr. Cooper, nå med det samme.
Det var gravitasjonen.
Hva slags gravitasjonsanomali var det? Og hvor?
Så hyggelig at du engasjerer deg i gravitasjon-
- men dere får ingen svar om jeg ikke får en garanti.
- Garanti? - Ja.
Garanter at vi kommer oss ut, og ikke i et bagasjerom.
- Vet du ikke hvem vi er, Coop? - Nei, det gjør jeg ikke.
Du kjenner faren min, professor Brand. Vi er NASA.
- NASA? - NASA.
Samme NASA som du fløy for.
Jeg hørte dere ble avviklet da dere nektet å slippe bomber-
-på sultende mennesker.
Da de skjønte at å drepe andre ikke var-
- en langvarig løsning, ville de ha oss tilbake.
- I all hemmelighet. - Hvorfor det?
Fordi folket ikke lot oss bruke penger på romforsking.
Ikke når man kjemper for å få mat på bordet.
Meldugg. Hvete for sju år siden. Okra i år.
Nå er det bare mais.
Og vi dyrker mer enn noensinne.
Men i likhet med potetene i Irland og hveten under tørken-
- så kommer maisen til å dø. Snart.
Vi finner en løsning, professor. Slik vi alltid har gjort.
Du tror standhaftig på at jorden er vår.
Nei, den er ikke bare vår, men den er hjemmet vårt.
Jordens atmosfære består av 80 prosent nitrogen.
Vi tar ikke til oss nitrogen.
Det gjør meldugg. Når den vokser, blir det mindre oksygen i lufta vår.
De siste som sulter, vil kveles først.
Din datters generasjon...
...blir den siste som overlever på jorden.
Murph er litt trøtt. Kan hun sove på kontoret mitt?
Ja. Takk.
Ok...
Si meg hvordan du planlegger å redde verden.
Vi skal ikke redde verden, men dra herfra.
Rangere.
De siste delene fra vårt eneste romfartøy i bane, Endurance.
Vår siste forskningsferd.
Sendte dere ut noen for å lete etter et nytt hjem?
Lasarus-oppdragene.
- Så oppmuntrende. - Lasarus sto opp fra de døde.
Ja, men han måtte dø først.
Ingen planeter i solsystemet vårt kan opprettholde liv-
- og den nærmeste stjernen er 1000 år unna.
Det er ikke kvalifisert som meningsløst engang.
- Hvor sendte du dem? - Cooper...
Jeg kan ikke si mer om du ikke godtar å bli pilot på fartøyet.
- Du er den beste piloten. - Jeg forlot knapt stratosfæren.
Teamet har aldri vært ute av simulatoren.
Vi trenger en pilot, dette er oppdraget du er forberedt på.
Uten å vite om det?
For en time siden visste du ikke om meg. Dere skulle dra uansett.
Vi hadde ikke noe valg, men noe sendte deg hit.
- De valgte deg. - Hvem er "de"?
- Hvor lenge blir jeg borte? - Det er vanskelig å vite.
År?
- Jeg har barn. - Kom deg ut dit og redd dem.
Hvem er "de"?
Vi oppdaget gravitasjonsanomalier for nesten 50 år siden.
Oftest små forstyrrelser i instrumenter i den øvre atmosfæren.
- Jeg tror faktisk at du fant en. - Ja, over Straights.
Styrten. Noe forstyrret fly-by-wiren.
Nettopp.
Men av alle disse anomaliene er dette den viktigste.
I nærheten av Saturn er det en forstyrrelse i romtiden.
- Er det et ormehull? - Det dukket opp for 48 år siden.
- Og hvor leder det? - Til en annen galakse.
Et ormehull er ikke et naturlig fenomen.
- Noen plasserte det der. - "De"?
Hvem de nå enn er, passer de visst på oss.
Ormehullet lar oss reise til andre stjerner.
Det dukket opp idet vi trengte det.
Mulige beboelige verdener er like innenfor rekkevidde.
- Tolv, viser våre første sonder. - Sendte dere inn sonder?
Vi sendte inn folk. For ti år siden.
- Lasarus-oppdragene. - Tolv mulige verdener.
Tolv Rangere ble sendt ut med de modigste menneskene-
- ledet av den fremragende dr. Mann.
Hver landingskapsel hadde overlevelsesutstyr for to år.
Med dvale kunne de forlenge det-
- og observere organisk materiale i et tiår eller mer.
Oppdraget var å analysere sin verden, og var den en mulig kandidat-
- kunne de sende ut et signal, gå i dvale og vente på å bli reddet.
Hva om verdenen ikke hadde noe potensial?
Derfor var de modige.
Dere har ikke ressurser til å besøke alle tolv.
Nei. Dataoverføringen via ormehullet er elementær.
Enkle, årlige binære ping indikerer hvilke verdener som har potensiale.
- Ett system virker lovende. - Ett. Det er vel et skudd i blinde?
Ett system med tre potensielle verdener?
Det er ikke et skudd i blinde.
Ok. Så om vi finner et hjem...
- Hva skjer da? - Det er skuddet i blinde.
Det fins en plan A... og en plan B.
La du merke til noe rart med kontrollsenteret?
Hele anlegget er en sentrifuge.
Et slags kjøretøy. En romstasjon?
- Begge deler. Plan A. - Hvordan får du den til å lette?
De første gravitasjonsanomaliene endret alt.
Plutselig innså vi at vi kunne utnytte gravitasjonen.
Jeg begynte å jobbe med en teori, så begynte vi å bygge stasjonen.
Men du har ikke løst det ennå.
Det er derfor det fins en plan B.
Problemet er gravitasjonen. Hvordan får vi sendt ut nok levedyktig liv?
Dette er én løsning. Plan B: en befolkningsbombe.
Over 5000 befruktede egg som veier like under 900 kilo.
Hvordan skal dere oppfostre dem?
Med utstyret om bord. Vi dyrker de første ti.
Etter det brukes surrogati. Det blir eksponentiell vekst.
Innen 30 år kan kolonien bestå av hundrevis.
Koloniseringens store utfordring er genetisk mangfold. Denne ordner det.
Men hva med de som bor her? Gir dere dem bare opp? Barna mine?
Derfor er plan A mye morsommere.
- Hvor langt har du kommet? - Vi er nesten i mål.
Så du ber meg om å risikere alt...
- ...for et "nesten". - Jeg ber deg om å stole på meg.
Finn et nytt hjem til oss. Innen du kommer tilbake...
...har jeg løst problemet med gravitasjonen. Det lover jeg deg.
Forsvinn!
Murph.
Forsvinn. Skal du dra, så forsvinn.
Verden var vel aldri nok for deg, Coop?
Tror du jeg føler at jeg var født til å dra ut dit?
Og at jeg syns det er spennende?
- Nei, det er ikke galt av den grunn. - Det kan være det.
Ikke stol på å gjøre det rette av en gal grunn.
- Sakens årsak er grunnlaget. - Grunnlaget er solid.
Vi bønder sitter her hvert år når det regner og sier:
"Neste år."
Neste år vil ikke redde oss, heller ikke det påfølgende året.
Verden er en skatt, men den har bedt oss om å dra en stund.
Menneskeheten ble født på jorden, men skulle ikke dø her.
Tom klarer seg, men du må ordne opp med Murph.
Det skal jeg.
Uten å love noe du ikke kan holde.
Du må snakke med meg, Murph.
Vi må ordne opp før jeg drar.
Da lar jeg være å ordne opp så du må bli.
Etter at dere ble født, sa moren din noe jeg aldri forsto helt.
Hun sa: "Det er sånn..."
"...at vi bare er her for å være minner for barna våre."
Nå tror jeg at jeg skjønner hva hun mente.
Idet du blir forelder, er du et spøkelse fra ditt barns fremtid.
Du sa at spøkelser ikke fins.
Det stemmer, Murph.
Se på meg, Murph.
Jeg kan ikke være spøkelset ditt nå.
Jeg må eksistere.
De valgte meg.
De valgte meg, Murph. Du viste meg veien til dem.
Derfor kan du ikke dra.
Jeg skjønner hva beskjeden er.
- Ett ord. Vet du hvilket det er? - Murph.
"Bli."
- Det står "bli", pappa. - Murph.
Du tror ikke på meg. Se på bøkene! Det står "bli".
Du hører ikke etter! Det står "bli"!
- Nei, jeg kommer tilbake. - Når?
Én til deg og én til meg.
Når jeg ligger i dvale eller reiser nesten like fort som lyset-
- eller er i nærheten av et sort hull...
...vil tiden endre seg for meg. Den vil gå saktere.
Når jeg kommer tilbake...
...skal vi sammenligne.
- Vil tiden være ulik for oss? - Ja.
Når jeg kommer tilbake, er vi kanskje like gamle.
Hva? Tenk på det!
- Å, Murph... - Du aner ikke når du kommer tilbake.
Virkelig ikke!
Ikke la oss skilles sånn. Kom igjen, Murph.
Ikke la oss skilles sånn.
Du... Jeg elsker deg. For alltid. Hører du?
Jeg elsker deg for alltid, og jeg kommer tilbake.
Jeg kommer tilbake.
- Hvordan gikk det? - Bra. Bare bra.
- Jeg elsker deg, Tom. - God reise.
- Pass på hjemmet vårt, ok? - Ok.
- Kan jeg bruke bilen mens du er borte? - Du mener bilen din?
Jeg skal sørge for at de kjører den tilbake.
Pass på barna mine, Donald.
Start hovedmotoren. T minus ti...
- Pappa! - ...ni...
Pappa!
...åtte...
...sju...
Pappa!
...seks...
...fem, hovedmotoren startes, fire...
...tre...
...to...
...én. Start rakettene, og...
Motorene ser bra ut. Starter rotasjons-programmet.
Vær klar for separasjon fra første trinn. Første trinn.
Vi har nådd mach 1.
Går det bra? Er det nok slaver til robotkolonien?
De ga ham en humormodus så han passer bedre inn.
Han tror det er avslappende. En enorm, sarkastisk robot.
For en god idé!
Jeg kan bruke en varsellampe når jeg spøker.
Det hjelper nok.
Bruk den for å finne veien tilbake når jeg sender deg ut av luftslusen.
- Hva er humoren stilt inn på nå? - 100 prosent.
Sett den ned til 75, er du snill.
Trinn 2 frakobling.
All overføring gjøres nå manuelt. Aktiverer manuell styring.
- Slå av varmeelement 1, 2 og 3. - Ok.
- Jeg tar kontrollen. - Kontrollen overlates til deg.
- ADF, sjekk. - Over.
Drivmotorene sakkes. Brenselcelle én, to, tre.
- 100 prosent. - X-mites.
Det er tøft å dra fra alt. Barna mine, faren din.
Vi skal være mye sammen.
- Vi bør snakke sammen. - Og la være.
- Jeg er bare ærlig. - Du trenger vel ikke være så ærlig.
Hva er ærligheten din innstilt på?
- 90 prosent. - 90 prosent?
Fullstendig ærlighet er hverken mest diplomatisk-
- eller tryggest i møte med følelsesmennesker.
Ok. Da blir det 90 prosent, dr. Brand.
Vi nærmer oss Endurance. 12 minutter unna.
Jeg tar kontrollen.
Vi nærmer oss koblingsmekanismen, 500 m.
Det er opp til deg, Doyle.
Pent og rolig, Doyle.
- Det går bra. - Før oss hjem.
- Koble til. - Vi er koblet til målet.
- Bra. - På med hjelmene.
Bra jobbet.
Døren aktiveres ikke... Glem det.
- Ta over kontrollen, Cooper. - Jeg har tatt kontroll.
Kommunikasjon med ringmodulen er aktivert.
Den må startes.
- Er vi klare for å rotere? - Bare vent litt.
- Hei, CASE. - Hei, TARS.
- Vi er klare. - Da setter vi i gang.
30 prosent rotasjon.
1 g.
- Hvordan går det med gravitasjonen? - Bra.
Romilly? Går det bra?
- Ja. - Går det bra?
Ja, bare gi meg litt tid.
Jeg henter Dramamin i bomodulen eller i dvalesengen.
- Brand? - Ja?
Ta med mye.
Ta vare på deg selv, Amelia.
- Hils til dr. Mann. - Det skal jeg, far.
Kursen ser bra ut. Vi har beregnet at det tar to år til Saturn.
Det blir mye Dramamine.
Vær så snill å ta vare på familien min.
Vi venter på deg når du er tilbake.
Litt eldre og klokere, men glade for å se deg.
Gå ikke from til ditt god natt.
Alderdom burde brenne og rase ved dagens slutt.
Ras, ras mot det døende lys.
Skjønt vise menn tror mørket har en skatt, -
-for lyn slo aldri ned i deres ord.
Gå ikke from til ditt god natt.
Ras, ras mot det døende lys.
- Går det bra? - Ja.
Takk.
Her. Tabletter.
Så alene.
Vi er sammen. Det var verre for dr. Mann.
Jeg tenker på dem.
En perfekt planet. Vi finner ikke maken.
Nei, vi leter ikke akkurat etter et nytt borettslag.
Menneskeheten kommer til å være...
...forvirret mens de leter etter en planet å klamre seg til.
Vi må finne den planeten.
Våre tre kandidater er på kanten av hva som kan opprettholde liv.
Laura Millers planet er den første.
Laura startet biologiprogrammet vårt.
- Wolf Edmunds sin er her. - Fortell meg om ham.
Vel, Wolf er partikkelfysiker.
Hadde ingen av dem familier?
Nei, ingen forpliktelser. Far insisterte.
Alle visste at sjansen var liten for å se noen igjen.
Jeg håper vi kan overraske tre av dem.
- Hva med Mann? - Dr. Mann.
Han er fremragende. Han er den beste.
Han inspirerte 11 stykker til å dra på verdens mest ensomme reise.
Vitenskapsmenn, oppdagere.
Det er det jeg liker. Der ute tar vi store sjanser.
Vi kan møte døden...
- ...men ikke ondskap. - Er ikke naturen ondskapsfull?
Nei. Overveldende og skremmende...
...men ikke ondskapsfull.
Er en løve ondskapsfull fordi den river en gasell i to?
Så det er bare det vi har med oss.
Ja. Vi representerer det beste ved menneskene.
- Selv jeg? - Vi ble enige om 90 prosent.
Nettopp.
- Ikke vær våken for lenge. - Jeg kommer straks.
Husk at du bokstavelig talt sløser bort luften.
TARS? Vi går gjennom kursen igjen.
Det er åtte måneder til Mars.
Så slynges vi rundt. 15 måneder til Saturn. Det er ikke endret.
La meg spørre deg om noe.
- Dr. Brand og Edmunds... - Hvorfor hviske? De hører deg ikke.
Står dr. Brand og Edmunds hverandre nær?
Jeg vet ikke.
Er det 90 eller 10 prosent sikkert at du ikke vet?
Jeg har også en diskresjonsinnstilling.
Men du har ikke pokerfjes, smarten.
Hei.
Nå skal pappa gå i dvale.
Jeg ville oppdatere dere.
Jorden ser fantastisk ut herfra.
Man kan ikke se noe støv.
Jeg håper dere har det bra.
Jeg vet dere får beskjeden. Brand skulle gi den til dere.
Vit at jeg elsker dere.
- Er det ham? - Jeg tror ikke det, Murph.
Du må være Donald.
Hei, Murph.
Hvorfor kjører du bilen til pappa?
Han ville at jeg skulle gi den til broren din.
Han sendte en beskjed til dere.
Hun er sint fordi han dro.
Om dere tar opp noen beskjeder, kan jeg sende dem til Cooper.
Murph er et lyst hode.
Jeg kunne nøre interessen hennes.
Hun latterliggjør allerede lærerne.
Kanskje hun bør latterliggjøre deg.
- Hvor er de? - På vei til Mars.
Neste gang du hører fra Cooper, er de like ved Saturn.
Skolen vil at jeg skal ta plantepatologi igjen. Det er kjipt.
Men jeg kan starte med avansert jordbruk, et år tidligere.
Jeg må avslutte. Jeg håper du har det bra der oppe.
Beklager, Coop.
Jeg ba Murph om å hilse på deg, men hun er like sta som deg.
Jeg skal prøve igjen neste gang.
Går det bra, Rom?
Dette tar på, Cooper. Dette.
Kun et par millimeter aluminium, og så er det ingenting-
- i millioner av mils omkrets som ikke vil drepe oss øyeblikkelig.
Visste du at noen av verdens beste-
-soloseilere ikke kan svømme?
De kan ikke det. Faller de over bord, er de døde.
Vi er oppdagelsesreisende.
Dette er båten vår.
Her.
- Er dette fra relésonden? - Den gikk i bane rundt ormehullet.
Dette er ormehullet, og hver gang vi kom rundt-
- fikk vi bilder fra den andre siden av den ukjente galaksen.
- Som når man snur et periskop. - Nettopp.
Så vi vet omtrent hva vi finner på den andre siden, ikke sant?
Når det gjelder navigasjonen.
Vi er ved ormehullet om tre timer.
Coop? Kan vi stoppe spinningen?
- Hvorfor? - Fordi vi er nærme nok til å se det.
- Greit. - Takk.
Der er det! Det er ormehullet!
Si det, ikke spytt det, Rom. Det er en sfære.
Selvsagt. Trodde du det bare skulle være et hull?
Nei, men alle illustrasjonene jeg har sett...
Illustrasjonene prøver å vise deg hvordan det virker.
La oss si du vil dra herfra til dit.
Men det er jo for langt.
Ormehullene bøyer rommet slik, så du kan ta en snarvei via-
- en høyere dimensjon. Greit, så for å vise det-
- har de gjort et tredimensjonalt rom til todimensjonalt-
- som gjør et ormehull til en todimensjonal sirkel.
Hva er en sirkel i tre dimensjoner?
- En sfære. - Nettopp. Et sfærisk hull.
Hvem plasserte det der? Hvem skal vi takke?
Jeg takker ingen før jeg kommer helskinnet hjem, Rom.
Må jeg bruke noen knep her?
Det er det ingen som vet.
De andre klarte seg vel?
Iallfall noen av dem.
Er alle klare til å ta farvel med solsystemet vårt?
Til galaksen vår.
Da er vi i gang.
Kontrollene virker ikke her. Vi drar gjennom hyperrommet.
Rommet utenfor våre tre dimensjoner. Du kan bare observere det.
Hva er det?
- Jeg tror det er dem. - De bøyer romtiden.
Nei!
Hva var det?
Den første kontakten.
Vi er...
Vi er her.
Vi har mottatt den tapte kommunikasjonen.
Relésonden her lagret den.
Årevis av grunnleggende informasjon. Ingen overraskelser.
Miller har sendt positive signaler, det har dr. Mann også.
Edmunds sitt signal forsvant for tre år siden.
Sviktet senderen?
Mulig. Han sendte positive signaler til den forsvant.
Men Miller sin er ennå lovende? Vi kommer dit snart.
Det er en komplikasjon.
Planeten er mye nærmere Gargantua enn vi trodde.
- Gargantua? - Vi kaller de sorte hullene det.
Begge planetene går i bane rundt det.
- Er Miller sin i horisonten? - Den er på kanten, ja.
Lander vi der, er vi farlig nær.
Et så stort sort hull har enorm gravitasjonskraft.
Jeg kan slynge rundt nøytronstjernen for å sakke farten.
Nei, problemet er tiden.
Den gravitasjonskraften vil sakke tiden vår drastisk.
Hvor mye?
Hver time vi er på den planeten, vil være...
...sju år på jorden.
- Jøss. - Sånn er relativiteten.
- Vi kan ikke bare lande der uten... - Vi har et oppdrag, Cooper.
Ja, oppdraget vårt er plan A:
Å finne en planet der jordens befolkning kan bo.
Du må tenke langt utover familien din.
Jeg tenker på den og millioner av andre familier.
Plan A virker ikke om de på jorden er døde før vi lykkes.
Nei, det gjør den ikke. Derfor fins det en plan B.
Ok. Cooper har rett.
Vi må se på tid som en ressurs. Å lande der vil koste oss dyrt.
Greit.
Dr. Manns informasjon er lovende, men han er måneder unna.
Edmunds er enda lenger unna.
Det lille Miller har sendt, viser at det er vann og organisk materiale.
- Det finner man ikke daglig. - Nei.
Tenk på ressursene vi må bruke på å prøve å komme tilbake.
- Romilly... - Ja.
Hvor langt unna planeten må vi være for å unngå tidsendringen?
Like ved terskelen.
Det er her, like utenfor Millers planet.
- Ja. - Ok.
Her er Gargantua. Her er Millers planet.
Istedenfor å få Endurance i bane rundt Millers planet-
- noe som sparer drivstoff, men taper tid...
Vi kan gå i en videre bane rundt Gargantua-
- parallelt med Millers planet utenfor tidsendringen og hit.
Så lander vi Rangeren, henter Miller og prøvene.
Vi kommer tilbake og analyserer.
Vi mister litt drivstoff, men sparer mye tid.
- Det kan virke. - Det er bra.
Det er ikke tid til noe småprat der nede.
TARS, du må helt klart bli her.
CASE, du blir med meg. Alle andre kan bli.
Jeg kan trenge et par år til å forske på gravitasjonskraften.
Observasjoner fra ormehullet er viktig for prof. Brand.
TARS, kalkuler Gargantuas bane.
Spar på drivstoffet, men sørg for at Millers planet er innen rekkevidde.
- Greit? - Jeg hadde ikke forlatt deg...
...dr. Brand.
- Er du klar, CASE? - Ja.
- Du sier visst ikke så mye. - TARS snakker mer enn nok.
Koble fra.
- Registrerer du disse kreftene? - Det er utrolig.
Det er bokstavelig talt mørkets hjerte.
Om vi bare kunne se inni den kollapsete stjernen-
- og singulariteten. Da ville vi forstått gravitasjonen.
- Får vi ingenting ut av det? - Ingenting unnviker horisonten.
Ikke engang lys.
- Svaret er der, men synes ikke. - Der er Millers planet.
Ha det bra, Ranger.
Farten er høy for å komme inn i atmosfæren.
- Skal vi bruke bremserakettene? - Nei.
Jeg bruker aerodynamikk for å spare drivstoff.
Luftbremse?
- Vi vil vel raskt ned? - Vel, vi vil komme hele ned.
- Hold dere fast. - Gjør dere klare, Brand og Doyle.
- Vi bør sakke. - Fingrene av fatet, CASE.
Jeg styrtet fordi en maskin sakket til feil tid.
- Litt varsomhet... - ...kan ta livet av deg.
- Det går for fort! - Det går bra.
- Skal jeg deaktivere feedbacken? - Nei, jeg må ha kontakt med den.
Her er vi.
Det er bare vann!
Livsmaterie.
1200 meter.
- Har du senderens posisjon? - Ja!
- Styrer du? - Jeg må sakke ned litt.
Jeg går ned i spiral. Hold dere fast!
700.
Når jeg sier ifra, CASE.
500 meter.
Nå!
- Pen landing. - Nei.
Men veldig effektiv.
Hva venter dere på? Vi setter i gang.
Kom igjen, kom igjen!
Sju år per time. Bruk tiden fornuftig.
Denne veien.
Det er ca. 200 meter.
- Gravitasjonen er tøff. - Har du flytt i rommet for lenge?
Gravitasjonen er 130 prosent av jordens.
Kom igjen.
- Det er ingenting her. - Det burde være her.
Om signalene kommer herfra, så...
Senderen hennes.
Vrakgods.
Hvor er resten?
Mot fjellene!
Det er ikke fjell.
Det er bølger.
Faen, faen, faen.
Den beveger seg bort fra oss.
Vi må ha ferdskriveren.
Brand og Doyle, tilbake til Rangeren!
Vi drar ikke uten dataene hennes.
Kom tilbake nå! Vi har ikke tid!
Den andre bølgen kommer! Vi er midt i dønningen.
Nei, jeg har den.
Kom tilbake til Rangeren nå!
Kom tilbake nå, Brand!
Nei, dra Cooper. Jeg rekker det ikke.
- Dra! - Hent henne, CASE.
- Dra! - Kom deg opp, Brand!
Kom igjen!
- Jeg rekker det ikke! - Jo, det gjør du.
CASE har henne! Kom tilbake, Doyle!
Kom igjen!
Kom deg til luken!
Kom igjen!
Faen. Jeg overstyrer innerluken.
Cooper! Vent!
Motorene står under vann! Jeg må slå den av.
Faen.
Hold dere fast!
Hva er problemet, CASE?
Det er for fullt av vann. La den tømmes.
Helvete!
- Jeg ba deg forlate meg! - Jeg ba deg komme tilbake!
- Én av oss tenkte på oppdraget. - Du tenkte på å komme deg hjem.
- Jeg prøvde å gjøre det rette! - Vil du si det til Doyle?
- Hvor lang tid tar det? - Nesten en time.
Livsmaterien? Hva vil dette koste oss, Brand?
Mye. Tiår.
Hva skjedde med Miller?
Vrakrestene indikerer at hun ble tatt av en bølge like etter landing.
Hvordan overlevde vrakrestene så lenge?
På grunn av tidshoppet.
På denne planetens tid landet hun nok for noen timer siden.
Hun døde nok for noen minutter siden.
Dataene Doyle mottok, var første status-
-repeterende i det uendelige.
Vi er ikke forberedt på dette.
Dere nerder har overlevelsesevnen til speidere.
Intelligensen vår brakte oss lenger enn noen andre.
Det er ikke langt nok.
Nå er vi fanget her til det ikke er noen igjen å redde.
Jeg teller hvert minutt slik som deg, Cooper.
Er det mulig å utføre et tidshopp inn i et sort hull?
Og få tilbake årene? Ikke rist på hodet til meg.
Tiden er relativ, ok? Den kan bøyes og bendes, men...
...den kan ikke skrus tilbake.
Det eneste som kan reise på tvers av dimensjoner, er gravitasjonen.
Ok.
Kommuniserer vesenene som førte oss hit via gravitasjon?
Kan de snakke med oss fra fremtiden?
- Kanskje. - Om de kan det...
"De" er vesener av fem dimensjoner.
For dem kan tid være en annen fysisk dimensjon.
For dem kan fortiden være en dal de klatrer ned i-
- og fremtiden et fjell de klatrer opp på, men ikke for oss.
Hør her. Jeg tabbet meg ut. Unnskyld.
Du visste om relativiteten.
Brand...
Datteren min var ti år.
Jeg rakk ikke å lære henne Einsteins teorier før jeg dro.
Kunne du ikke sagt at du skulle redde verden?
Nei.
Når man blir forelder, blir noe helt klart.
Man vil sørge for at barna føler seg trygge.
Det utelukker å fortelle en tiåring om verdens ende.
Cooper?
- Når er motorene klare? - Et par minutter.
Vi har ikke tid. På med hjelmene.
Brand, du er andrepilot.
CASE, slipp oksygenet ut via drivmotorene!
- Vi skal tenne på det. - Mottatt.
- Klar. - Trykket slippes ut.
Motorene er i gang!
Hei, Rom.
- Jeg har ventet i årevis. - Hvor mange år?
- Nå må det være... - 23 år, 4 måneder, 8 dager.
Doyle?
Jeg trodde jeg var forberedt. Jeg kunne teorien.
- Virkeligheten er annerledes. - Og Miller?
Det er ingenting her for oss.
Hvorfor gikk du ikke i dvale?
Jeg gjorde det, men trodde ikke dere ville komme tilbake.
Det virket galt å drømme bort livet.
Jeg lærte det jeg kunne fra det sorte hullet-
- men jeg kunne ikke sende noe til faren din.
Vi mottar, men kan ikke sende.
- Lever han? - Ja.
- Ja? - Ja.
Vi har årevis av beskjeder på lager.
Cooper.
Beskjeder mottatt i løpet av 23 år.
Spill dem av fra begynnelsen.
Hei, pappa. Jeg ville bare si hei.
Jeg ble nest best på skolen.
Miss Curling gir meg fortsatt C-er.
Det dro ned snittet, men nest best er ikke verst.
Bestefar kom på seremonien.
Jeg har møtt en annen jente, pappa.
Jeg tror virkelig hun er den rette.
Hun heter Lois. Her ser du henne.
Murphy stjal bestefars bil.
Hun krasjet den, men det gikk bra.
Hei, pappa.
Se på dette!
Du er bestefar.
Han heter Jesse.
Jeg ville kalle ham Coop, men Lois sa at kanskje nestemann kan hete det.
Donald sier at han alt er den beste, så vi lar det være med det.
Kjære vene.
Si: "Ha det bra, bestefar."
Ha det bra, bestefar. Det går bra.
Beklager at det er lenge siden.
Det er bare...
...med det som skjedde med Jesse.
Bestefar døde forrige uke.
Han er gravlagt her ute ved siden av mamma og...
...Jesse.
Der skulle vi ha gravlagt deg også om du hadde... kommet tilbake.
Murph var i begravelsen.
Hun besøker oss ikke så ofte, men kom da.
Jeg vet at du ikke hører på dette.
Alle disse beskjedene...
...svever der ute i mørket.
Lois sier at...
...jeg må gi slipp på deg.
Og...
...så...
Jeg antar at jeg gir slipp på deg.
Jeg vet ikke hvor du er, pappa, -
- men jeg håper at du har funnet fred.
Farvel.
Hei, pappa.
- Hei, Murph. - Din drittsekk.
Jeg tok aldri opp noe mens du svarte-
- for jeg var så sinna for at du dro.
Og da det ble stille...
...måtte jeg leve med den avgjørelsen.
Men i dag er det bursdagen min.
Den er spesiell, for du sa til meg...
Du sa at når du kommer tilbake, kan vi være like gamle.
I dag er jeg like gammel som da du dro.
Så det passer veldig bra om du kommer nå.
Jeg ville ikke avbryte deg. Jeg har aldri sett deg her.
Jeg har aldri vært her.
Jeg snakker med Amelia hele tiden.
Det hjelper.
- Jeg er glad du har startet... - Jeg har ikke det.
Jeg måtte bare få sagt noe.
- Jeg vet de fortsatt er der ute. - Jeg vet det.
Det er mange grunner til at kommunikasjonen ikke når oss.
- Jeg vet det, professor. - Jeg vet ikke hva jeg frykter mest.
At de aldri kommer tilbake...
...eller at de kommer tilbake og ser at vi mislyktes.
Da må vi lykkes.
Så...
...tilbake til fjerde gjentakelse. Vi prøver noen nye felter.
Vi har prøvd det hundrevis av ganger.
Det må bare virke én gang, Murph.
Hver nagle de slår inn, kunne vært en kule.
Vi har gjort en god innsats for jorden-
- uavhengig om vi løser ligningen før jeg tar kvelden.
- Ikke vær makaber. - Jeg er ikke redd for døden.
Jeg er en gammel fysiker.
Jeg er redd for tiden.
Tiden.
Du er redd for tiden.
Vi har prøvd å løse ligningen uten å endre antagelsen av hva tid er.
- Og? - Det betyr...
...at hver gjentakelse er et forsøk på å bevise dets eget bevis.
Det er rekursivt. Det er meningsløst.
Kaller du livsverket mitt meningsløst, Murph?
Nei, du har prøvd å avslutte det med begge armene bundet på ryggen.
Jeg forstår ikke hvorfor.
Jeg er en gammel mann, Murph.
Kan vi diskutere dette en annen gang?
Jeg vil snakke med datteren min.
Når vi drar ut i universet, -
- må vi innse muligheten for å kunne reise mellom stjernene.
Vi må tenke langt utover vår levetid.
Vi kan ikke tenke som individer, men som en art.
Gå ikke from til ditt god natt.
TARS holdt Endurance der vi trengte henne.
Men turen tok flere år lenger enn antatt.
Vi har ikke drivstoff til å besøke begge planetene, så vi må velge.
Men hvordan? Begge er lovende.
Edmunds' data er bedre, men dr. Mann sender fortsatt.
Vi har ingen grunn til å tro at Edmunds' data nå er feil.
Hans verden har elementer til å opprettholde liv.
- Det har dr. Manns også. - Dette er mitt fagområde.
Og jeg tror Edmunds er den beste kandidaten.
På grunn av Gargantua.
Se på Millers planet. Hydrokarboner, organisk materiale, ja.
Men intet liv. Goldt. Vi vil finne det samme på Manns.
På grunn av det sorte hullet?
Murphys lov. "Alt som kan skje, vil skje."
Uhell er evolusjonens første byggestein.
Men i bane rundt et sort hull skjer det ikke nok.
Det suger inn asteroider og kometer.
Andre hendelser som ellers ville nådd en. Vi må lenger bort.
Du sa en gang at dr. Mann... var den beste av oss.
Han er fremragende. Vi er her på grunn av ham.
Og her er han. Han er på bakken-
- og sender oss en utvetydig melding om å komme til planeten hans.
Sant nok, men Edmunds' data er mer lovende.
- Vi bør stemme. - I så fall er det noe du må vite.
- Brand, han har rett til å vite det. - Det har ikke noe med saken å gjøre.
- Hva da? - Hun er forelsket i Wolf Edmunds.
- Er det sant? - Ja.
Derfor ønsker jeg å følge hjertet mitt.
Kanskje vi har prøvd for lenge å finne ut av det med teori.
- Du er forsker, Brand. - Så hør på meg.
Når jeg sier at kjærligheten ikke er noe vi fant opp. Den er...
...merkbar, mektig.
- Den må bety noe. - Kjærlighet har betydning, ja.
- Sosiale bånd, barneoppdragelse... - Vi elsker folk som har dødd.
- Hva er den sosiale nytten i det? - Ingen.
Kanskje den betyr noe mer, noe vi ikke kan forstå ennå.
Kanskje den er et bevis, et slags...
...produkt av en høyere dimensjon som vi ikke bevisst oppfatter.
Jeg blir dratt gjennom universet mot noen jeg ikke har sett på ti år-
- som jeg vet antageligvis er død.
Kjærligheten er det eneste vi er i stand til å oppfatte-
-som overvinner tid og rom.
Kanskje vi burde stole på den selv om vi ikke kan forstå den ennå.
Greit, Cooper.
Ja.
Den minste mulighet for å se Wolf igjen gjør meg opprømt.
Det betyr ikke at jeg tar feil.
Oppriktig talt, Amelia... så kan det det.
TARS, stikk ut en kurs til dr. Manns.
Vi mister ca. en tredel igjen. Men neste år...
...dyrker jeg Nelsons gård og veier opp for det.
Hva skjedde med Nelson?
- Murph, vil du ha litt mer sufflé? - Nei takk, jeg er mett. Det var godt.
Spis opp maten din, Coop.
Vil du overnatte? Rommet ditt har stått urørt...
Jeg må tilbake.
- Symaskinen min står der, men... - Jeg må...
- For mange minner. - Vi har kanskje noe mot det. Coop.
Støvet.
Lois, jeg har en venn som... kan se på lungene hans.
- Unnskyld, Amelia. - Du var bare objektiv.
Om du ikke straffer meg for tabben på Millers planet.
Avgjørelsen var ikke personlig.
Hvis du tar feil, må du ta en veldig personlig avgjørelse.
Drivstoffberegningen din er basert på en hjemreise.
Mislykkes vi på Manns planet, må vi enten dra hjem-
-eller til Edmunds med plan B:
Å starte en koloni som kan forhindre at vi dør ut.
Du må kanskje velge mellom å se barna dine igjen-
- og menneskehetens fremtid. Du er vel like objektiv da.
Han har spurt etter deg siden han våknet. Vi prøvde å få tak i deg.
- Murph. - Jeg er her, professor.
Jeg sviktet dere.
Nei, du fikk oss til å komme langt. Veldig nærme.
- Jeg skal avslutte det du startet. - Bra, Murphy.
Du beholdt troen...
...i alle de... alle de årene.
Jeg... jeg ba deg om å ha tiltro.
Jeg ville at du skulle tro... at faren din...
- ...ville komme tilbake. - Det gjør jeg, professor.
- Tilgi meg, Murph. - Det er ingenting å tilgi.
Jeg løy, Murph.
Jeg løy for deg.
Det var ingen grunn til at han... skulle komme tilbake.
Det er ikke mulig å hjelpe oss.
Men plan A... Alt dette. Alle disse menneskene.
Og ligningen.
Visste pappa det?
Forlot han meg?
Ikke...
...gå... from...
Nei.
Nei!
Du får ikke dø. Du... Nei.
Dr. Brand, jeg må dessverre si at din far døde i dag.
Han følte ingen smerte. Han hadde fred i sinnet.
Kondolerer med tapet ditt.
Visste du det, Brand?
Han fortalte det, ikke sant?
Du visste det.
Alt var bare bløff.
Du etterlot oss her.
For å kveles.
For å sulte.
Frossen sky.
Det går bra.
Be om at du aldri får vite...
...hvor godt det kan være å se et annet ansikt.
Jeg hadde ikke mye håp i utgangspunktet, -
- men etter så lang tid hadde jeg intet.
Forsyningene mine var oppbrukt.
Sist jeg la meg i dvale, stilte jeg ikke inn en vekkedato.
Du har bokstavelig talt vekket meg fra de døde.
Lasarus.
- Hva med de andre? - Jeg er redd du er den eneste.
Hittil, vel?
Nei, det er veldig liten sjanse for å redde noen flere.
Dr. Mann. Dr. Mann? Fortell oss om din verden.
Vår verden, håper vi.
Vår verden er kald...
...naken...
...men unektelig vakker.
Dagene er 67 timer lange, kalde.
Nettene er 67 langt kaldere timer.
Gravitasjonen er behagelige 80 prosent av jordens.
Her oppe som jeg landet, er vannet alkalisk.
Luften er så ammoniakkholdig at man bare kan puste noen minutter i den-
- men nede på overflaten, og det fins en overflate...
...oppløses kloret.
Ammoniakken viker for krystallinsk hydrokarbon, pustbar luft.
For organisk materiale. Kanskje også for liv.
Kanskje vi deler denne verdenen med noen.
Er målingene fra overflaten?
I løpet av årene har jeg sluppet ned en rekke sonder.
- Hvor langt har du utforsket? - Jeg har utført flere ekspedisjoner.
Men grunnet lite oksygen gjorde KIPP mye av feltarbeidet.
- Hva skjedde med ham, sir? - Forfall.
Han mistolket det første organiske materialet som ammoniakkrystaller.
Vi kjempet videre en stund, men så tok jeg ham ut av drift-
- og brukte energikilden til å fortsette oppdraget.
Jeg trodde jeg var ensom før jeg slo ham av...
- Skal jeg se på ham? - Nei. Han trenger menneskelig hjelp.
Dr. Brand, CASE har en beskjed til deg fra kommunikasjonsstasjonen.
Ok, jeg kommer. Unnskyld meg.
Dr. Brand, jeg må dessverre si at din far døde i dag.
Han følte ingen smerte.
Han hadde fred i sinnet.
Kondolerer med tapet ditt.
Er det Murph? Hun...
- Hun er voksen. - Visste du det, Brand?
Han fortalte det, ikke sant?
Du visste det.
Alt var bare bløff. Du etterlot oss her.
For å kveles.
For å sulte.
Visste pappa det også?
Pappa?
Jeg vil bare vite...
...om du etterlot meg her for å dø.
Jeg må bare vite det.
Cooper...
Far viet hele livet sitt til plan A.
Jeg aner ikke hva hun snakker om.
Det gjør jeg.
Hadde han aldri håp om å få folk vekk fra jorden?
Nei.
Men han har prøvd å løse gravitasjonsligningen i 40 år.
Faren din løste ligningen før jeg dro.
Så hvorfor brukte han den ikke?
Ligningen kunne ikke forene relativitet og kvantemekanikk.
- Det trengs mer. - Mer hva?
Mer data. Man må se inn i et sort hull.
Naturloven forhindrer en naken singularitet.
Hvis et sort hull er en østers, er singulariteten perlen inni.
Gravitasjonen er så stor at den alltid er i mørket. Bak horisonten.
Det er derfor vi kaller det et sort hull.
Ok, men hvis vi ser forbi horisonten...
Det kan vi ikke, Coop.
Det er ikke meningen at vi skal vite alt.
Faren din måtte finne en annen måte å redde menneskeheten på.
- Plan B. En koloni. - Hvorfor sa han det ikke til noen?
Han visste hvor vanskelig det ville bli-
- å få folk til å samarbeide for å redde arten fremfor seg selv.
- Eller barna sine. - Pisspreik.
Du ville ikke kommet om du ikke trodde du reddet dem.
Evolusjonen har til gode å bryte den barrieren. Vi kan bry oss om-
- de vi kjenner, men sjelden andre enn våre nærmeste.
Men løgnen...
Den forferdelige løgnen.
Utilgivelig. Og det visste han.
Han var rede til å ødelegge sin egen menneskelighet for å redde arten.
- Han gjorde et stort offer. - Nei!
Offeret gjøres av menneskene på jorden, som kommer til å dø!
For med sin jævla arroganse erklærte han saken deres for håpløs.
Jeg beklager, Cooper, men saken deres er håpløs.
Nei. Nei.
Vi er fremtiden.
Hva kan jeg gjøre, Cooper?
La meg dra hjem.
Er du helt sikker?
Løsningen var korrekt. Han hadde hatt den i årevis.
- Er den verdiløs? - Den er bare halve svaret.
Ok... Hvordan finner du den andre halvdelen?
Der ute? I et sort hull. Men her på jorden?
Ja?
Jeg vet ikke om det går.
De bare pakker sammen og drar.
- Hva håper de på å finne? - Overlevelse.
Pokker.
Murph? Har ikke folk rett til å vite det?
Panikk vil ikke hjelpe. Vi må bare fortsette å jobbe som før.
Var det ikke det prof. Brand manipulerte oss til?
Brand ga oss opp. Jeg prøver fortsatt å løse dette.
Så...
- Har du en idé? - En følelse.
Jeg fortalte deg om spøkelset mitt.
Pappa trodde jeg kalte det et spøkelse fordi jeg var redd det.
Men jeg var aldri redd det.
Jeg kalte det spøkelse fordi det føltes...
Det føltes som en person.
Det prøvde å si meg noe.
Hvis det fins noe svar her på jorden, så er det der.
I det rommet. Så jeg må finne det.
Vi har snart ikke mer tid igjen.
- Hva med ekstra rensesystem? - Nei, CASE.
- Jeg skal sove det meste av tiden. - Jeg har et forslag for hjemreisen.
- Hva da? - Et siste forsøk på det sorte hullet.
- Jeg skal hjem, Rom. - Jeg vet det.
Det kommer ikke til å ta noen tid.
Det er en mulighet for menneskene på jorden.
Gargantua er et eldre, roterende sort hull.
Det er hva vi kaller en svak singularitet.
De er neppe svake. Men gravitasjonen er så rask-
- at noe som krysser horisonten fort, kan overleve.
- Som en romsonde. - Hva skjer så?
Det som er bak horisonten, er en gåte.
Så hvem kan si om ikke romsonden-
- kan se singulariteten og formidle kvantedataene?
Om han har utstyr for å overføre all energi som pulser.
- Når ble sonden "han", professor? - TARS er den åpenbare kandidaten.
Jeg har sagt hva han skal se etter.
Jeg vil trenge den optiske senderen fra KIPP.
Vil du gjøre det?
Før dere blir rørt, husk at som robot må jeg gjøre alt dere ber om.
- Varsellampen din er ødelagt. - Jeg spøker ikke.
TARS må få fjerne og tilpasse noen komponenter fra KIPP.
- Jeg vil ikke forkludre arkivet hans. - Jeg skal overvåke det.
Vi må finne tre sikre steder. Ett til Brands lab, to til bokvarter.
Når modulene har landet, kan de ikke flyttes.
Jeg kan ta deg dit sondene landet, men jeg tror ikke været holder seg.
CASE kommer ned med resten av destillasjonsutstyret.
Jeg vil sikre stedene før det blir mørkt.
Vel...
- Disse bygene pleier å blåse over. - Ok, da.
Men du vil trenge en sender med lang rekkevidde. Er du klar?
Følg meg.
- TARS. 72 timer, ok? - Mottatt, Cooper.
Brand fortalte hvorfor du føler du må tilbake.
Men jeg må iallfall nevne-
- at et oppdrag som vårt kunne trengt en ekstra ingeniør.
Sakk ned farten, turbo. Sikkerhet først, CASE.
Sikkerhet først, Cooper.
Jeg er beæret over å ta del i dette.
Men når baseleiren er satt opp og modulene er sikret, -
- er jobben min gjort. Jeg drar hjem.
Du har forpliktelser. Men selv uten familie kan jeg love deg-
- at lengselen etter å være med andre, er sterk.
Den følelsen er selve grunnlaget for-
- hva som gjør oss menneskelige. Det skal man ikke ta lett på.
- Hvor lenge har du hatt den hosten? - En stund.
Mor lar meg leke her inne.
Jeg rører ikke sakene dine.
Vær forsiktig.
Du skjønner hvorfor vi ikke bare kunne sende maskiner, hva?
Maskiner improviserer ikke bra. Man kan ikke programmere dødsfrykt.
Overlevelsesinstinktet er vår største inspirasjonskilde.
Ta deg, for eksempel.
En far med et overlevelsesinstinkt som inkluderer barna dine.
Hva er, ifølge forskningen, det siste man ser før man dør?
Ens barn. Ansiktene deres.
I dødsøyeblikket anstrenger man seg litt mer for å overleve.
For deres skyld.
Pust dypt.
Hei, du må være Coop. Sett deg her, du.
Det er ille. De kan ikke bli her.
- Ok? - Ja.
- Hva er det som tar sånn tid? - Jeg har problemer med oppstarten.
Jeg forstår ikke.
Det er pussig.
Da jeg forlot jorden, trodde jeg at jeg var beredt til å dø.
Sannheten er...
Jeg vurderte aldri muligheten for at min planet ikke var løsningen.
- Ingenting gikk som det skulle. - La oss gå.
Ok, kompis, ta et dypt åndedrag.
Hva er dette?
- Hva gjør du?! - Beklager!
Du får ikke dra med romskipet. Det trengs for å fullføre oppdraget-
- straks de andre innser hva dette stedet ikke er.
Vi kan ikke overleve her. Jeg beklager! Jeg beklager.
- De kan ikke bli her lenger. - Dere må dra. Nå.
La meg gjøre noe klinkende klart. Du har et ansvar...
- Herregud. - Coop, hent sakene hennes. Hun skal hjem.
Pappa oppdro deg ikke til å være så dum!
Bestefar oppdro meg. Og han ligger i graven, som mor og Jesse.
Fingerte du alle dataene?
Ja.
- Fins det ingen overflate? - Nei.
Jeg prøvde å gjøre plikten min, men jeg skjønte-
- den dagen jeg ankom, at det ikke var noe her.
Og jeg motsto fristelsen i flere år.
Men jeg visste at om jeg bare trykket på knappen-
- så ville noen komme og redde meg.
- Din jævla feiging. - Ja.
Ja.
Om du ikke vil dra, så la familien din dra. Redd familien din.
Skal vi bo under bakken med deg? Be om at pappa redder oss?
Pappa kommer ikke tilbake. Han skulle aldri det.
- Det er opp til meg. - Skal du redde alle?
- For det klarte ikke pappa. - Pappa prøvde ikke!
Pappa lot oss i stikken! Han etterlot oss her for å dø.
Ingen blir med deg.
Skal du vente på at ditt neste barn dør?
Kom deg ut. Og ikke kom tilbake.
Du kan beholde sakene mine.
Slutt!
Nei. Nei!
Sjansen er femti-femti for at du dreper deg selv!
Det er den beste oddsen jeg har hatt på lenge.
Ikke døm meg, Cooper.
Du ble aldri satt på prøve slik som jeg.
Det er det få som har blitt.
Du gjorde ditt beste.
Du føler det, ikke sant?
Overlevelsesinstinktet. Det var det som drev meg.
Det driver oss alle. Og det vil redde oss.
For jeg vil redde oss alle. For din skyld, Cooper.
Beklager, jeg orker ikke å se på lidelsene dine.
Jeg trodde jeg kunne det, men jeg kan ikke.
Jeg er her. Jeg er her for deg.
Bare hør på stemmen min, Cooper. Jeg er her.
Du er ikke alene.
Ser du barna dine?
Det går bra.
De er der hos deg.
Siterte prof. Brand det diktet før du dro? Husker du det?
Gå ikke from til ditt god natt.
Alderdom burde brenne og rase ved dagens slutt.
Ras, ras mot det døende lys.
Brand! Hjelp!
- Hjelp! - Cooper?
CASE!
Ingen luft. Ammoniakk.
Cooper, vi kommer! CASE!
- Jeg har posisjonen. - Dra!
Og av sted!
Vi kommer, hold ut. Ikke snakk. Pust minst mulig. Vi er der snart.
Her er en sikkerhetssperre som krever en person for å få tilgang.
Vær så god, sir.
Prøv å ikke puste.
Vi kommer nå. Kom igjen!
Det må gå fortere! Fortere!
Hold ut!
Jeg ser ham! Jeg ser ham! Kreng mot høyre.
Cooper! Cooper! Jeg er her!
TILGANG TIL ARKIV
Dataene er meningsløse.
Unnskyld.
- Hva? - Mann løy.
Gå. Gå.
- Romilly. - Romilly! Hører du meg, Romilly?
Tre tilbake, professor!
- Romilly... - Hører du meg, Romilly?
Hold vakt.
Lois?
- Hvor ble varsomheten av? - Sikkerhet først.
Romilly, hører du meg? Dette er Brand.
- Romilly? - Det har vært en eksplosjon.
Dr. Manns base.
TARS. Til venstre!
Si fra når TARS er om bord.
Romilly overlevde ikke.
Jeg kunne ikke redde ham.
- TARS er inne. - Jeg overtar.
- Har vi Rangerens posisjon? - Han flyr ut i bane.
Tar han kontroll over romskipet, er vi dødsdømt.
- Ville han forlatt oss? - Han forlater oss.
Jeg møter dere nede. Vent ved bilen.
Gi meg bagasjen deres. Sett dere i baksetet!
Dr. Mann, vennligst svar.
Dr. Mann, vennligst svar!
- Han kan ikke dokkeprosedyren. - Autopiloten kan den.
- Ikke siden TARS koblet den ut. - Flott!
- Hva er tillitsinnstillingen din? - Lavere enn din.
Ikke prøv å dokke. Jeg gjentar, ikke prøv å dokke.
Vennligst sv...
Automatisk dokking sperret.
- Overstyr. - Uautorisert.
Overstyr!
Uautorisert.
Ikke prøv å dokke. Jeg gjentar, ikke prøv å dokke. Vennligst sv...
Går sakte mot Endurance.
- Ufullstendig kontakt. - Overstyr.
- Er han koblet til? - Ufullstendig.
Dr. Mann, ikke...
Lukesperre deaktivert.
Dr. Mann, ikke... jeg gjentar, ikke åpne luken.
Ikke åpne luken. Åpner du den, mister du trykket.
- Hva skjer om han sprenger den? - Intet bra.
- Trekk tilbake! Rygg for full gass! - Jeg gir alt.
Koble meg til PC-en om bord og la den sende over høyttaleren. Dr. Mann...
Ikke åpne innerluken.
- Jeg gjentar... - Brand?
Jeg vet ikke hva han sa til deg, -
- men jeg tar kommandoen over Endurance.
Så prater vi om fullføringen av oppdraget.
- Dr. Mann, hør på meg. - Dette handler ikke om mitt liv.
Eller Coopers liv. Det handler om menneskeheten.
Det kommer en stund...
Det er ikke...
Herregud.
- Cooper, ikke bruk drivstoff på... - Analyser spinningen.
- Hva gjør du, Cooper? - Jeg dokker.
Endurance sin rotasjon er 67...68 RPM.
Match spinningen med bremserakettene.
- Det er ikke mulig. - Nei. Det er nødvendig.
Endurance treffer stratosfæren.
Hun har ikke noe varmeskjold.
- CASE, er du klar? - Klar.
Cooper, nå kan vi ikke tenke på sikkerheten!
Hvis jeg besvimer, tar du over spakene.
TARS, gjør klar for kobling.
- Endurance begynner å bli varm. - Seks meter fra.
- Den må tre grader styrbord. - Tre meter fra.
- Cooper, vi er i riktig stilling. - Starter spinn!
Kom igjen, TARS.
- Vi er sammenkoblet! - Sakker ned.
Forsiktig.
Bremseraketter!
Hovedmotorene på.
Styrer ut av bane. Kom igjen nå!
Slår av hovedmotorene!
Vi er ute av bane.
Ok. Så til neste triks!
Det må være bra. Vi er på vei inn i Gargantuas gravitasjon.
- Faen. CASE, ta spakene. - Mottatt.
Cooper, vi glir mot Gargantua.
Skal jeg bruke hovedmotorene?
Nei. Vi lar henne gli så langt vi kan.
- Rapportér. - Jeg har gode og dårlige nyheter.
Den har jeg hørt før. Si det som det er.
Reservegeneratoren startet, så systemet er stabilt.
Bra. Ok. Navigasjonssenteret er fullstendig ødelagt.
Vi har ikke nok overlevelsesutstyr til å nå jorden-
- men vi kan kanskje nå Edmunds' planet.
- Hva med drivstoff? - Ikke nok. Men jeg har en plan.
Vi lar Gargantua dra oss nær sin horisont.
Med motorkraft slynger vi oss rundt mot Edmunds' planet.
- Manuelt? - Det er derfor jeg er her.
Jeg tar oss inntil den kritiske radiusen.
- Hva med tidshoppet? - Vi kan ikke tenke på relativitet nå.
Jeg er lei for det, Cooper.
Når vi har fått opp nok fart rundt Gargantua-
- bruker vi LANDER 1 og RANGER 2 som hjelperaketter til-
- å støte oss ut av hullets gravitasjonsfelt.
LANDER 1's koblinger er ødelagt, så vi må styre det manuelt.
Når LANDER 1 er tom, vil TARS koble seg fra-
- og bli sugd inn i det sorte hullet.
- Hvorfor må TARS koble seg fra? - Vi må lette vekten for å komme unna.
Newtons tredje lov.
Mennesker klarer ikke å komme seg noe sted uten å etterlate noe.
Cooper, du kan ikke be TARS om å gjøre dette.
Han er en robot. Man trenger ikke å be ham om noe.
- Din drittsekk! - Det ble litt støy på linja nå.
Det var planen vår, dr. Brand.
Det er den eneste måten å redde menneskene på.
Hvis jeg får formidlet kvantedataene jeg finner der-
-så kan de kanskje klare seg.
La oss bare håpe at det er noen igjen å redde.
Vi har nådd maks fart.
Gjør klar til å starte unnslippingsmotorene.
- Klar? - Klar.
- Starter hovedmotor om tre...
...to... én... nå.
LANDER 1's motorer når jeg sier fra. Tre...
...to... én. Nå!
RANGER 2's motorer når jeg sier fra. Tre... to... én...
- Nå. - Start!
Denne manøveren vil koste oss 51 år!
Du høres ikke så verst ut til å nærme deg 120.
LAVT DRIVSTOFFNIVÅ
Lander 1, gjør klar til frakobling.
Tre... to...
- ...én. Nå. - Koble fra!
- Farvel, TARS. - Farvel, dr. Brand.
- Ses på den andre siden, Coop. - Vi ses der!
LAVT DRIVSTOFFNIVÅ
Ok, CASE...
- Flott, uvøren flyging! - Jeg lærte av mesteren.
- RANGER 2, gjør klar til frakobling. - Hva?! Nei! Nei, Cooper!
- Hva gjør du? - Newtons tredje lov.
Man må la noe bli igjen.
Du sa at det var nok utstyr til begge.
Vi var enige, Amelia.
Nitti prosent.
Ikke.
Koble fra.
Ok... Jeg går med nesen først.
Jeg nærmer meg horisonten.
Babord side. Dykker ned i det for å fly gjennom.
Styrer mot... mørke. Jeg ser hendelseshorisonten.
Det er helt mørkt.
TARS, hører du meg? Det er bare mørke.
TARS? Hører du meg?
Ok...
Skjermene...
Det er forstyrrelser.
Jeg mister kontroll over spakene. Jeg ser glimt av lys og mørke.
Turbulensen og gravitasjonen øker.
Datamaskinene svikter.
Gravitasjonskraften. Jeg mister kontrollen.
Murph, kom igjen!
Skyt deg ut. Skyt deg ut.
Murph.
Murph! Murph! Murph!
Murph!
Nei, nei, nei! Murph!
Murph! Nei! Nei!
Skal du dra, så forsvinn.
Nei, nei. Nei.
Ikke gå. Ikke gå, din idiot! Ikke gå!
Morse. Morse. Morse.
Prikk. Prikk.
S.
T.
A. Strek!
Strek! Strek!
Murph!
Murph, vi har ikke tid til dette!
Y.
"Bli!"
Kom igjen, Murph. Kom igjen! Hva står det? Hva står det?
"Bli."
Si det til ham, Murph. Få ham til å bli.
Få ham til å bli, Murph.
BLI.
Få ham til å bli, Murph.
Ikke la meg dra, Murph!
Nei! Nei! Nei!
Det var du.
Du var spøkelset mitt.
Cooper. Cooper. Svar, Cooper.
- TARS? - Det stemmer.
- Du overlevde. - Et sted i deres femte dimensjon.
De reddet oss.
Ja vel? Hvem faen er "de"? Og hvorfor ville de hjelpe oss?
Jeg vet ikke, men de laget et tredimensjonalt rom-
- i deres femdimensjonale virkelighet så du skal forstå det.
- Det funker ikke. - Jo, det gjør det.
Tiden representeres her som en fysisk dimensjon.
Du har skjønt at du kan utnytte en kraft gjennom romtiden.
Gravitasjon...
- Til å sende en melding. - Stemmer.
Gravitasjon...
...kan krysse dimensjonene, inkludert tiden.
Tydeligvis.
- Har du kvantedataene? - Det har jeg.
Jeg sender dem på alle bølgelengder, men ingenting kommer ut.
Jeg kan klare det.
- Så kompliserte data til et barn? - Ikke et hvilket som helst barn.
Hva mer? Kom igjen, pappa.
Murph! Brannen er slukket. Få opp farten!
Selv om du meddeler det her, vil hun ikke forstå det på flere år.
Jeg skjønner det, TARS. Men vi må finne på noe, -
- ellers vil alle på jorden dø. Tenk!
Cooper. De brakte oss ikke hit for å endre fortiden.
Gjenta det.
De brakte oss ikke hit for å endre fortiden.
De brakte oss ikke hit i det hele tatt.
Vi brakte oss selv.
TARS, gi meg koordinatene til NASA i binære tall.
I binære tall. Mater inn data.
"Det er ikke et spøkelse."
"Det er gravitasjon."
Skjønner du det ikke, TARS? Jeg brakte meg selv hit!
Vi er her for å kommunisere med den tredimensjonale verden.
Vi er broen!
Jeg trodde de valgte meg.
- De valgte ikke meg, men henne. - Til hva?
For å redde verden.
Alt dette er én liten jentes soverom. Hvert øyeblikk.
Det er uendelig komplekst. De har tilgang-
- på uendelig tid og rom, men er ikke bundet av noe!
De kan ikke finne et spesifikt sted i tiden. De kan ikke kommunisere.
Derfor er jeg her. Jeg skal finne en måte å si det til Murph på.
- Hvordan? - Med kjærlighet. Det er som Brand sa.
Min samhørighet med Murph er kvantifiserbar. Og løsningen.
- Hva skal vi her? - Finne ut hvordan vi skal si det.
Klokken.
Der har vi det.
Vi koder dataene inn i bevegelsen til sekundviseren.
TARS. Oversett dataene i morse og gi dem til meg.
Oversetter dataene. Hva om hun aldri kommer tilbake etter den?
Hun vil gjøre det. Hun vil gjøre det.
Murph, jeg ser bilen hans! Han kommer!
Ok. Jeg kommer ned.
Hvordan vet du det?
Fordi jeg ga den til henne.
Morsen er prikk-prikk-strek-prikk.
Prikk-prikk...
...strek-prikk.
- Prikk-strek-prikk-prikk. - Prikk-strek-prikk-prikk.
Strek-strek-strek.
Strek... strek... strek.
Han kom tilbake!
Det var han hele tiden! Jeg visste det ikke. Det var han!
Pappa kommer til å redde oss.
Eureka!
Det er tradisjon.
Eureka!
Funket det?
- Jeg tror kanskje det. - Hvordan vet du det?
Fordi hyperromvesenene lukker tesserakten.
Skjønner du det ikke, TARS?
De er ikke "vesener". De er oss.
Det jeg har gjort for Murph, gjør de for meg. For oss alle.
- Mennesker kunne ikke laget dette. - Nei. Ikke ennå.
Men én dag. Ikke du og jeg. Men mennesker.
En sivilisasjon som har utviklet seg forbi de fire dimensjonene vi vet om.
Hva skjer nå?
Mr. Cooper.
Ta det sakte, sir. Sakte og rolig, Mr. Cooper.
Du er ingen ungdom lenger. Du er faktisk 124 år gammel.
Ta det sakte, sir. Du var utrolig heldig.
Rangerene fant deg med bare minutter igjen på oksygentanken.
Hvor er jeg?
Cooper-stasjonen.
Den går i bane rundt Saturn.
Cooper-stasjonen.
Så hyggelig at den ble oppkalt etter meg.
Hva er det?
Stasjonen er ikke oppkalt etter deg, men datteren din.
Men hun har alltid forfektet hvor viktig du var.
Lever hun?
Hun kommer om et par uker.
Hun er for gammel til reisen, men da hun hørte at du var funnet...
Det er jo Murphy Cooper vi snakker om.
Ja, det er det.
Du blir skrevet ut om et par dager.
Du er vel spent på å se hva du har i vente.
Jeg skrev faktisk en oppgave om deg på high school.
Jeg vet alt om livet ditt på jorden.
Å ja. Akkurat.
Om du blir med meg, så har vi et veldig bra sted til deg.
Da jeg foreslo det for Ms. Cooper-
- ble jeg glad for at hun syntes det var perfekt.
Til de modige fra Lasarus og Endurance
Den var konstant, den vedvarende...
Jeg snakket ikke med henne personlig.
Vi la alltid tallerkenene og alt mulig opp ned.
Faren min var bonde. Det var jo alle da.
Det var bare ikke nok mat.
Vi brukte lakenremser iblant over nese og munn så vi ikke...
Det var ganske spennende for meg, for det var håp.
Samme hvordan det beskrives, er det ikke overdrevet.
Hun bekreftet hvor glad du var i jordbruk.
- Gjorde hun det? - Ja.
Kom hit.
Hjem, kjære hjem. Alt er tilbake på plass der det...
- Er dette...? - Ja.
Maskinen vi fant nær Saturn da vi fant deg.
Energikilden var ødelagt, men vi kan skaffe en ny.
Ja. Gjerne.
Innstillinger. Generelle innstillinger.
Sikkerhetsinnstillinger.
Ærlighet, ny innstilling:
95 prosent.
Bekreftet. Ytterligere tilpasning?
Humor:
- 75 prosent. - Bekreftet.
Automatisk selvødeleggelse T minus ti... ni...
Nei, vi sier 60 prosent.
60 prosent er bekreftet.
- Bank, bank. - Vil du ha 55?
Var det virkelig slik?
Det var aldri så rent, smarten.
Jeg liker ikke at vi later som vi er tilbake der vi begynte.
Jeg vil vite hvor vi er.
Hvor vi skal.
- Mr. Cooper. Hele familien er der. - Ja.
Familien?
Alle kom for å besøke henne. Hun har vært i dvale i nesten to år.
Du sa at jeg likte jordbruk.
Det var meg, Murph.
- Jeg var spøkelset ditt. - Jeg vet det.
Folk trodde ikke på meg. De trodde at jeg gjorde alt selv.
Men...
Jeg visste hvem det var.
Ingen trodde meg. Men jeg visste at du ville komme tilbake.
Hvordan?
Fordi faren min lovte meg det.
Jeg er her nå, Murph.
Jeg er her.
Nei.
Ingen foreldre skal behøve å se sitt eget barn dø.
Jeg har barna mine hos meg nå.
Du kan dra.
Hvor?
Brand.
Hun er der ute...
...og slår leir.
Alene.
I en fremmed galakse.
Kanskje hun i dette øyeblikket forbereder seg på den lange dvalen...
...i lyset fra vår nye sol...
...i vårt nye hjem.
www.HoundDawgs.org De Nyeste Nordiske Retail Tekstene!
RETTELSER UTFØRT AV LEOGATE1968...