Det finns en tidpunkt i varje krig-
-där allting förändras-
-en tidpunkt då vägen böjer av.
Allianser i stridslinjen skiftar-
-och spelreglerna skrivs om.
Dessa tidpunkter kan förändra striden-
-och vända riktningen för endera sida.
Så vi gör vad vi kan för att förstå dem.
För att vara beredd på förändring lugnar vi våra hjärtan-
-tyglar våra rädslor, samlar våra styrkor-
-och tittar efter tecken i stjärnorna.
Men de tidpunkterna, dessa speländringar-
-förblir ett mysterium. Ödets osynliga hand-
-som flyttar pjäser på ett schackbräde.
Det spelar ingen roll hur mycket vi förbereder oss för dem-
-hur mycket vi kämpar emot förändringen, förutser tidpunkten-
-så är strid det oundvikliga resultatet.
I slutänden är vi aldrig riktigt beredda-
-när den slår till.
- Du börjar bli bra på det där. - Det är inte så lätt som det ser ut.
- Du kommer dit, oroa dig inte. - Nej nu. Jag måste bevisa mig själv.
För vem?
Ingen. Jag är inte säker på att du skulle förstå.
Okej... Då försöker vi igen.
Gabriel. Jag vill att du gör nåt.
Hitta Claire Bennet, ta henne till mig. Kan du göra det?
Ja, sir. Det kan jag.
- Jag går också? - Vad?
Det blir inte lätt för dig att hämta Claire. Du behöver hjälp.
- Jag uppfostrades till Firmans flicka. - Jag trodde du lämnat det bakom dig.
Ja. Det är allt jag vet.
Du behöver hjälp. Låt mig hjälpa dig.
Är det okej för dig, pappa?
Jag tror att ni två tillsammans...
...blir ett bra par.
Då hämtar vi hejaklacksledaren.
- Varför är det alltid jag? - Formeln fungerar inte utan dig.
Vi måste arbeta ihop för att stoppa honom.
Nathan ska hitta haitiern. Matt Parkman hämtar Hiro Nakamura.
Du har den viktigaste rollen.
- Vad är mitt uppdrag? - Det är att inte bli tagen.
- Håll dig utom fara. - Jag kan göra mer, vara mer.
Du ska vara dold, utom synhåll.
- Nej! Aldrig! Jag är färdig med det. - Vi måste alla göra uppoffringar.
- Tänker du låsa in mig? - Jag har tänkt på det. Men, nej.
Jag har en annan plan.
Hej, Claire-Bear.
- Det är för farligt att gå dit ensam. - Jag ska bara hämta haitiern.
Han är där för att ta en plan 5-rymmare. Den här killen, Baron Samedi.
Nej, ett alias. Voodoogud av död.
Han håller på med knark och slaveri. Nathan, du behöver hjälp.
Jag går inte ner för att rädda landet.
Hej, bara...
- Du förstår inte. - Så, förklara för mig.
När jag hittade mina förmågor, visste jag vem jag skulle vara. Men nu...
Att du inte har förmågorna, betyder inte att du inte har ett syfte.
Det har det inte, om du inte tar med mig.
Nathan.
Okej.
Kom igen.
Jag behöver katalysatorn. Du sa att du skulle bota mig!
Jag har satt folk på det. Alla planer kanske är för ingenting.
- Vad pratar du om? - Jag ritade det där. Det händer idag?
Det är Claire Bennet. Hon kan inte dö.
Det är min poäng. Det kan inte hända, men det kommer att göra det.
Du är vetenskapsmannen. Du talar om för mig hur.
Det är en förmörkelse idag. När förmågorna först började visa sig-
-så var det en global förmörkelse. - Du sa att det var en tillfällighet.
- Vad betyder det? - Jag vet inte!
Men jag vet att om Claire Bennet dör, dör katalysatorn med henne.
Och inget hopp om att bli botad.
Det förklarar det här.
Jag kommer att dö.
Allting kommer att förändras idag. Allting.
Säsong 3 Episod 10 - The Eclipse, Part 1-
SweSUB Group © taureane, Oscar_92 FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - Om textaren själv får välja
Jag förstår inte vad Hiro Nakamura har med det här att göra.
- Angelas order var tydlig. - Killen är en odugling.
Han är tidsresenär. Om Arthur Petrelli fäller oss-
-är han ett renoveringsobjekt. Jag vet att jag har Hiros nummer här.
Är du nervös över nåt?
- Arthur Petrelli skrämmer mig. - Du behöver inte vara det.
Han kan ta bort förmågor. Jag bedrog honom och dig.
- Nej, det gjorde du inte. - Jag är en bedragare.
Och en lögnare och tjuv, och... Varför vill du ha mig med?!
- För att du är en av de goda nu. - Så, du litar på mig?
- Fullständigt? - Ja, jag känner dig, Daphne.
- Vi hade ett liv tillsammans. - I en dröm.
- Det var en själavandring. - Nej, Arthur dödade din far.
- Han kan döda oss eller värre! - Inget ska hända dig. Jag lovar.
Snälla, hjälp mig hitta Hiro. Kom.
Hur ska vi kunna göra det? Han är en teleportör.
Hej, jag behöver din hjälp. Du måste hjälpa Hiro. Titta.
Det betyder att du måste hjälpa Hiro. Arthur Petrelli raderade hans minne.
Den är där bak.
Vi kommer alla att dö.
- Här bor Stephen Canfield. - Du är säker här.
Senaste gången vi var här blev vi nästan insugna i ett svart hål.
Nu är det kontrollerbart.
Du gillar att ha kontroll över saker.
Okej, vad betyder det?
Att du gör allt för att skydda katalysatorn.
Jag vill skydda dig, Claire.
- Inte nån katalysator. Förstår du? - Ja.
- Dog inte du? - Det skulle du allt vilja, nemesis.
- Jag är god nu. - Jag förstår honom inte.
- Hiro tror verkligen att han är tio år. - Gå in i hans huvud, då.
Det fungerar nog inte. Han tänker på japanska. Det är för svårt.
- Hiro är vår återställningsknapp. - Han kan fortfarande tidsresa-
-teleportera sig, och han är fortfarande väldigt kraftfull.
- Jag kan inte göra det här. - Vad pratar du om?
Du tvekade. När jag frågade om du litade på mig-
-så tvekade du. - Nej, det gjorde jag inte.
Hundradelar känns som timmar för mig, och du tvekade. Du känner inte mig.
- Du vet inte vad jag har gått igenom! - Vad ska det betyda?
Lawrence, Kansas? Vad finns i Kansas? Ditt hem.
Lämna mig ifred!
Häftigt! Gör det igen!
Ja, sir. Det tas om hand.
- Vem pratade du med? - Arthur. Jag uppdaterade honom.
- Han tror att Claire är med sin far. - Glasögonen själv.
- Han kommer inte att göra det lätt. - Jo, faktiskt.
Jag lät honom inte lära sig hur jag tänker, så han skulle kunna döda mig.
- Jag vet hur han tänker, var hon finns. - Jag oroar mig över dig.
Över ditt goda uppförande.
- Jag försöker bara vara ansvarsfull. - Visst. Ansvarsfull.
- Var fan är hyrbilskillen? - Han ringer säkert polisen-
-för att jag sa du var en seriemördare och hade kidnappat mig.
- Du skämtar väl? Varför gjorde du det? - För att jag försöker hjälpa dig.
Det var fel av Firman att dölja våra förmågor. Vi kan göra vad vi vill.
- Vi kan ta vad vi vill. Lita på mig. - Vi går.
- Du går ingenstans! - Hjälp mig, snälla!
Släpp flickan.
Tack så mycket. Tack så hemskt mycket.
Släpp geväret, sir. Du vet inte vad som pågår.
- Du är en seriemördare, ditt avskum. - Alla försöker att göra dig till nåt.
En pojkscout, ett monster. Vem är du egentligen?
Jag borde döda dig nu. Jag säger att det var självförsvar och blir känd.
Jag blir en hjälte.
Jag hatar hjältar.
Vad betyder den här solförmörkelsen? Och hur kan det påverka oss?
Månen påverkar havens vågor, solen påverkar vår tidsuppfattning.
Nånting händer mig.
Jag förändras. Jag känner det.
Och jag kan inte kontrollera det.
- Vad ska jag med den här till? - Slå mig med den. Du ville tränas.
- Slå mig här och nu. - Kommer du över skuldkänslan så här?
- För jag har klarat mig bra utan dig. - Har du?
- Jag fångade "dockmannen". - Du hade tur, och din mamma dog nästan.
Det här är farliga brottslingar. Du beter dig inte som du förstår det.
Du beter dig som en flicka som inte kan skadas! Dum och oförsiktig!
- Det var du som lämnade oss. - Du kan inte bete dig som en barnunge!
Jag har försökt göra nåt bra av mina förmågor.
- Jag behöver inte din hjälp! - Slå mig, då! Slå mig!
Du är stark nog, men du är klumpig, långsam och förutsägbar.
Använd din kroppstyngd nästa gång.
Då ligger all kraft i plankans ände. Vi försöker igen.
- Vad är det här? Taekwondo? - Nej, det är baseball.
Det är Tracy. Nathan har ändrat plan. Han ska hitta nån haitier.
Det är smart. Haitiern mot mig. Det får inte hända.
- Du tänker väl inte skada honom? - Vissa saker ligger utom min kontroll.
- Vad ska det betyda? - Nathan måste se världen som den är.
Jag gick med på att hjälpa dig för att du skulle hjälpa Nathan in i Vita huset.
- Du behöver honom, Arthur. - Du med. Åk till Parris Island.
Använd kontakterna du har fått. Om du vill in i Ovala rummet-
-gör du exakt som jag säger.
Parris Island?
- Flottans träningsläger? - Alla krig behöver en armé.
Det var Washington.
- De onda vilar aldrig. - Uppenbarligen inte.
Hiro måste hjälpa mig att hitta Daphne.
- Hon är ju en skurk. - Nej, hon är bara rädd.
Jag tvivlade på henne. Det fick henne att sticka.
Vi måste hjälpa Hiro. Göra honom normal, stoppa Arthur Petrelli...
Han behöver bara teleportera mig till Lawrence, Kansas. Jag tar Daphne...
Lawrence, Kansas.
- Lawrence, Kansas. - Det är vi. Vi är på ett majsfält.
- Hon är uppvuxen på en majsgård. - Majsgård? - Vi åker dit, Hiro.
Lawrence, Kansas. Vi åker.
Jäkla skit, det fungerade. Vi är här. Det är Daphnes hus.
Hon är där inne.
Jäkla skit!
Killar.
Det börjar.
Pete!
- Är du okej? - Ja, jag är okej. Är du?
- Jag mår bra. - Vad hände?
Plötsligt flög jag inte. Jag föll fort.
- Nu, då? - Inget. Jag kan inte flyga.
Var det inte en solförmörkelse första gången du flög?
Så du tycker inte att det där är betydelsefullt?
Haitiern stoppar krafterna. Han kanske såg oss komma. Jag vet inte.
Det kanske är hela jävla landet.
- Vi måste hitta honom. - Kom, vi lämnar spår.
Vi har en lång vandring framför oss.
- Vad i helvete är de här? Voodoodockor? - Nej, de kallas "Pwen" - budbärare.
De ber för frälsning.
- Nu går vi. - Enligt kartan så är hans by häråt.
- Jag såg den uppifrån. - Vi föll.
Ja. Det är fortfarande den här vägen.
Ska du...? Vill du inte...?
Kan jag hjälpa dig?
Får jag prata med Daphne?
- Daphne är inte här. - Jag vet att du är där inne, Daphne!
- Jag behöver bara en minut. - Gå härifrån, Matt.
Som jag sa är hon inte hemma.
Varför släpper du inte in mig bara?
Hotar du mig?
Jag sa... Släpp in mig.
Varför vrider du huvudet åt sidan?
Vad är ditt problem, pojk?
Vad hände?
- Mina krafter är borta. - Hans krafter är borta.
- Jag har inga krafter heller! - Vad händer?
Kan du tala om vem det där var?
- Nej. - Jag ställer inte en massa frågor.
- Det uppskattar jag. - Du har varit borta länge.
Det är mitt hem. Får jag inte komma hem?
Mår du bra?
Nej.
Det händer igen.
Jag är ledsen, raring.
- Har du dem fortfarande? - Ja. Jag ska hämta dem.
Okej. Om vi vänder tillbaka, borde vi hinna till byn inom en timma.
- Du erkänner inte ens att du hade fel. - Vill du verkligen börja nu?
Du får sluta behandla mig som din dumma lillebror.
Du läste kartan rätt. Grattis.
Önskar jag kunde flyga. Jag är kraftlös precis som du.
- Du hade varit vilsen och ensam! - Utan dig hade jag varit hemma nu!
Jag tog enbart med dig hit för att skydda ditt klena ego.
Du behöver min hjälp. Jag har alltid skyddat dig.
Vem fångade dig när du hoppade ner från det där taket?
Vem drog ut dig från Kirby Plaza när du höll på att explodera?
Vill du ha min respekt? Förtjäna det!
Varför skulle jag vilja ha din respekt? Du är en marionett!
Du har ingen ryggrad.
Jag är amerikansk senator.
Du är allt pappa ville du skulle bli. Hans drömmar. Hans mål.
Hittade alltid nåt sätt för att komma åt dig, manipulera och utnyttja dig.
Var har du fått det här ifrån?
I framtiden väljer du honom.
Du väljer pappa, Nathan.
Nåja, jag är här nere nu, Pete. Jag försöker stoppa honom.
Hjälp mig nu.
Bra! Kontrollera första, följ genom nästa. Känner du den kraften?
Igen.
- Berätta vad du tänker. - Nej.
Bli arg. Det ger dig styrka. Här, slå mot mig nu.
- Jag vill inte slå dig. - Kom igen. Slå mig!
Se om du kan träffa mig.
Kom igen.
Du försöker inte ens, Claire. Berätta vad du tänker.
Varje gång du kom hem från en resa, kramade jag dig så hårt jag kunde.
För jag tänkte att om jag höll om dig hårt nog, skulle du inte lämna mig igen.
Varför stack du alltid?
- Jag behöver lite luft. - Låt oss prata om det.
Nej, det var inte meningen att ta upp det. Glöm det bara.
Hej, tjejer.
- Är haitiern här inne? - Nej, bara jag.
Backa ut ur huset, nu! Du får inte ta Claire.
Rolig historia... Är vi.
Håll dig undan, Claire!
Claire!
Sandra!
- Herregud. Vad har hänt? - Hon blev skjuten.
- Varför läker hon inte? - Hennes förmåga fungerar inte.
- Vi måste ta henne till sjukhus. - De skulle ställa frågor.
Hon är skadad! Jag ringer 112.
När hennes läkning fungerar, då?
Det är en ytlig skada. Vi klarar av det. Lägg på luren, snälla.
Jag hämtar förstahjälpen-lådan.
- Vad hände? - Jag vet inte. Jag önskar jag visste.
Du hade rätt. Jag har varit dum och oförsiktig. Trott att jag varit osårbar.
Claire, du skulle inte ha...
Det gör ont. Jag trodde aldrig jag skulle känna smärta igen.
Det suger, men det är underbart.
- Tack för att du räddade mitt liv. - När som helst.
- Fortfarande inga krafter. - Ja, så mycket förstår jag.
- Hur får vi tillbaka dem? - Kanske Arthur har tagit dem.
Just nu vill jag bara veta vad som pågår i hennes huvud.
Vad ska vi göra?
Göra? Du måste göra det du kom hit för att göra! Rädda, Daphne!
- Han säger att du måste rädda Daphne. - Jag kan inte!
- Inte utan min hjärnsak. - Han säger att han inte kan.
Kan inte?
Vad?
Det här är en del av Heroes sökande. Kan ni segra utan krafter?
- Allvarligt, sluta! - Han kommer att skada dig.
Hur säger man: "Sluta"?
Du får inte tveka på ditt uppdrag. Majsen kommer fortsätta att komma.
Du har kraften att stoppa det.
- Du får inte tveka! - Du får inte tveka!
Ser du? Du gjorde det!
- Snälla, skada mig inte. - Det tänker jag inte göra.
Jag tänker rädda Daphne.
- Han ska rädda henne, - Herrejävlar...
När han gör det... Ska vi få tillbaka våra förmågor.
- Kan du göra det? - Jag har en plan.
När lärde du dig om majsen och om Heroes sökande?
Lördagsmatinén.
Vi har nått slutet på serietidningen.
- Vi måste hitta nästa nummer. - Hur då?
Varje plats i världen... har en plats där vise män samlas.
Det grekiska oraklet i Delphi. Alexandrias bibliotek.
- Hur ska vi hitta dem? - Lita på mig bara...
Det är ett mirakel. Helt borta.
Alla effekter av formeln har försvunnit. Fjäll, förmågor. Ingen aning om varför.
Nåt samband med solförmörkelsen? Framtida forskning är ett måste.
Men inte än.
Du ska ingenstans. Nu vet vi vad solförmörkelsen betyder.
Allas förmågor har försvunnit. Och du ska skaffa tillbaka dem.
Det är nog inte möjligt. Vem vet vad det blir för konsekvenser?
Det är oacceptabelt.
- Vad sysslar du med?! - Utan förmågor, är jag ingen.
Jag har redan varit det. Förstår du?
Så vi kommer att stanna här tills du fixar tillbaka dem.
SAMS SERIETIDNINGAR
Är det här din plan?
- Hon hade rätt. Vi kommer att dö. - Nej då. Det är onsdag.
En ny tidning kommer ut idag! Tidningen har tagit oss så här långt...
Den nya tidningen kommer att visa oss vad vi ska göra.
- Fråga om de har det senaste numret. - Ursäkta mig?
Jag kommer strax. Oroa er inte. Vi har en massa med röda hulkar.
- Sam? - Ja?
Det här är så häftigt.
Alla era frågor kommer att bli besvarade.
- Är han alltid så här tyst? - Jag vet inte. Fråga honom.
Jag uppskattar din hjälp, men du måste hem. Min far lever.
Lever Arthur?
Du är den enda som kan hindra honom. Jag vill flyga hem så jag kan fixa det.
Jag är inte ansvarig för ditt tillstånd. Min förmåga är också borta.
Universum har bestämt vårt öde.
Kan universum ge mig en telefon? Jag kan ringa militären så fixar de det här.
- Inte förrän jag har stoppat Samedi. - Killen från plan 5.
Jag är ansvarig för hans ondska. Han är min bror.
Som oss, speciell. Hans hud är ogenomtränglig.
Av kniv, eld och kulor. Många här tror att han är en Gud.
Han använder rädsla för att skapa en armé. De mördas, kidnappas...
Jag har stoppat honom en gång, men nu...
- Du kan inte göra det här ensam. - Det här är inte din strid, Peter.
- Låt oss betala tillbaka den tjänsten. - Du har bevisat att du kan vara modig.
- Var inte dum, tänk på det, Nathan. - Vi måste hjälpa honom.
Om du inte gör det här för de rätta skälen. Gör det för det själviska.
Spring!
Jag heter Nathan Petrelli. Jag är en amerikan.
Vi vet allting om dig, senator Nathan Petrelli.
Din far varnade oss om att du skulle komma.
- Min far? - Ja.
Vad har han sagt?
Att jag skulle vara mig själv.
För bort honom.
Ingen feber.
- Mår du bra? - Ja.
Ganska bra, med tanke på allt.
Vi ska ta reda på vad som händer med dig. Men nu får du vila.
Jag är på nedervåningen.
Jag älskar dig, pappa.
Jag älskar dig också.
Nej.
- Vadå, nej? - Du ska ge dig av, eller hur?
- Lämna inte din dotter. Inte nu. - Hon mår bra.
Hon är rädd. Hon vet inte vad som händer. Hon behöver dig.
Det är nåt jag måste slutföra.
Daphne? Jag tänker inte gå härifrån förrän jag har pratat med dig.
Gå härifrån, Matt.
Nej, jag kom hit för att jag vet vem du är.
Du är smart, vacker och rolig.
Jag bryr mig inte ens om själavandringen är nonsens. Jag tänker inte...
Jag tänkte aldrig ge upp för... Jag är kär i dig.
Daphne!
Dörren är öppen.
- Daph? - Jag är härinne.
Jag ville inte att du skulle se mig sån här.
Hur då?
Sån här.
Hej, hjärtat.
Claire.
- Det gör ont! - Det kommer att göra ont för evigt!
Sluta att vara så löjlig!
Tack.
Vad är det som händer med oss?
Jag har ingen aning.
Jag brukade förstå allting, men... Inte längre.
Vi är bara mänskliga.
- Tycker du att det är okej? - Det är faktiskt en lättnad.
Jag kände hungern, behovet av att ha krafter, så förlamande.
Mitt sinne kändes som bomull och is. Jag har inte känt så här sen...
Sen jag träffade dig första gången.
Det var jag som skapade monstret i dig. Det är mitt fel.
- Du följde bara order... - Exakt! Vi är båda så...
Kraftlösa?
- Vi kan inte ta det vi vill längre. - Säger vem?
Översättare: SSG © taureane, Oscar_92, FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - Om textaren själv får välja