Förlåt?
Jag sa, önskar du inte att du kunde måla som din man?
Du måste vara så stolt över honom.
Jag säger inte att min klient är den bästa landskapsmålaren i Danmark,
men han är etta i toppen.
Ja.
Det går väldigt bra.
Ja.
Trodde det var omöjligt.
Herregud!
Tack.
-Och Rasmussen... -Var snäll.
-Han vill i alla fall se dina verk. -För att han var full.
Jag vet.
-Du älskade det. -Nej.
"Jag säger inte att min klient är den bästa landskapsmålaren i Danmark,"
Men...
"Han är etta i toppen!"
Tyst! Folk sover!
Ursäkta.
KÖPENHAMN 1921
Vet du vilken tid det är?
Tiden du kom tillbaka i sängen.
Nej.
Jag är klar att börja jobba.
-Gerda. -Vad?
Ditt ansikte.
Du tror inte jag kan motstå dig?
Vill du motstå mig?
Nej.
Men jag vill att du frågar snällt, så att jag inte är så lättledd.
Gerda Wegener,
mitt liv,
min fru.
-Inloggad? -Mr Wegener.
Ja, mer?
Einar Wegener!
Oroa er inte för honom,
Han har bara ögon för en kvinna.
Min stora hemlighet är ute.
Så...
när tänker ni två föda mig ett gudbarn?
Ulla, du är ateist.
Har du provat dricka råa ägg?
-Nej. -Gör det.
För min skull.
-Vi försöker. -Försök mer.
Hur som helst,
Vad gör du inne idag? Jag trodde du slutade förra veckan.
Jag ville kolla målningen på fonden för stormscenen.
Och ge Gerda lite utrymme.
Hon har en som är blyg.
Du vet att jag står på tur?
Jag hörde det.
Jag är inte blyg.
Skulle inte tro det.
Hon får använda alla sina färger för mig!
Huvud upp!
Jag vill säga att jag uppskattar att vi är ensamma, idag.
Jag hoppas er man inte har nåt emot det.
Inte alls.
Jag såg att hans närvaro gjorde er obekväm.
Det var inte personligt.
Det är inte ovanligt.
Det är svårt för en man att bli sedd på av en kvinna.
Kvinnor är vana vid det, förstås,
men för en man att...
underkasta...
sig en kvinnas blick,
är förvirrande.
Även om jag tror det är lite nöje att få ut av det,
när man givit...
avkall.
Plats!
Duktig flicka.
God morgon!
Nå?
Perfekt.
Nästan.
Kom hit.
-Lycka till! -Tjingeling!
Alla porträtt.
Är det dåligt?
Inte i sig.
Denna slags arbeten är inte riktigt min...
Gerda...
Jag tror inte det skulle tjäna nån av oss att visa de här.
Det är inte ett bedömande av din begåvning.
Jag håller med Einar, du kan bli en första klassens målare,
om du hittar rätt område.
Hur gick det?
Fint.
Jag klarade till slut att få rätt färg för snön.
Ett kärr i violett.
Jag fattar inte hur du kan måla samma sak om och om igen.
Jag antar att jag bara inte är klar med det än.
Gerda?
Tala inte med Rasmussen om mig igen.
Mitt arbete är min ensak.
-Håll dig undan det. -Gerda...
Jag hade min period.
Förlåt.
-Är du? -Så klart jag är.
Du vet att jag är det.
Kan du hjälpa mig med något?
Vad som helst.
Ulla har en extra repetition. Hon ställde in igen.
Kan du ta på dig hennes strumpor och skor?
Jag är så efter. Jag vet inte hur jag blir klar i tid för hennes premiär.
Jag gör det.
Det går bra, jag gör det.
Inte nu!
Han nästan snodde den!
Nej.
Det är baklänges.
Jag såg dem i fönstret hos Fonnesbech.
Flotta, eller hur?
Jag tror inte de passar.
Gör så gott du kan.
-Nej, jag behöver klänningen. -Nej.
-Jag måste se hur fållen går. -Nej, jag sätter inte på den.
Jag har inte bett dig om det.
Slappna av.
Ju snabbare jag börjar,
desto snabbare slutar jag.
Nämen, hallå där!
Oroa dig inte, min älskling.
Vi skall kalla dig...
Lili.
Vilken koncentration.
Ibland tror jag du skall slinka genom ytan på tavlan och försvinna...
in i kärret.
Som din väns drake när du var pojke.
Hans.
Ja. Hans.
Jag tror han ännu sitter på den klippan.
-Och gråter ut sin sorg. -Sluta.
Han är faktiskt konsthandlare i Paris.
Kränger ut gamla mästare till rika amerikaner.
Så vi behöver inte oroa oss för Hans.
Nej, vi behöver inte oroa oss för Hans.
-Jag menade inte att störa dig. -Nej, det är bra. Jag är klar.
Oroa dig inte, jag skall inte försvinna i kärret.
Kärret finns i mig, dumbom.
-Vad? -Kan man inte se sin fru klä av sig.
Den är ny.
Det var uppmärksamt.
Nej, låt den vara på.
Den är söt.
Jag kanske låter dig låna den.
Jag kanske skulle gilla det.
Är det nåt du vill säga mig?
Är det nåt du vill veta?
Nej.
Jag är din fru.
Jag vet allt.
De två, där borta.
Båda två.
På samma gång.
Gifta människor är så underbart lätta att chockera!
Vi låtsas bli chockerade för att det uppmuntrar dig.
Jag vet.
Därför är ni det enda gifta paret på min fest för konstnärer.
Nej, det saknar betydelse. Hon kan gå utan mig.
Gerda, utan sällskap?
Vilken skandal!
Gerda älskar skandaler.
Se hur hon klär sig, visar upp sina vrister.
Jag tror inte nån sannolikt blir förförd av att se mina vrister.
Jag blev det.
Första gången vi möttes, gick jag från akademin,
hon satt på trapporna och visade upp de nämnda vristerna.
Och hon tilltalade mig.
Är det sant?
När jag sa hej till honom, rodnade han faktiskt!
Han var så blyg, så jag bjöd ut honom.
-Och du sa ja? -Hon fick mig till det.
-Hon verkade så säker. -Jag var säker.
-Fortfarande. -Snälla, det räcker.
Nej!
Vad var det hos honom?
Jag vet inte.
Men vi gick på konditori...
och sen...
kysste jag honom.
Och det var märkligt,
det var som att kyssa mig själv.
Dessa två stannar inte länge.
Ogifta människor är så underbart lätta att chockera.
Låt den vara.
Blev du verkligen förförd av mina vrister?
Du var skamlös.
Det är jag ännu.
Vackra...
skamlösa... Gerda
Vänta.
Väckte jag dig?
Förlåt, jag kunde inte sova.
Varför?
Funderar på saker.
Vilka saker?
Undrar om vi gjorde ett barn i natt.
Vad tror du?
Undrar när du blev så söt.
Jag har alltid varit söt.
Du har bara aldrig märkt det.
-Hallå? -Här inne.
De här är bra, Gerda.
Tycker du?
Tack så mycket.
Jag tog en kaffe med Ulla.
Hon frågade mig om konstnärsbalen.
Jag går inte.
Oroa dig inte,
jag sa nej.
Du borde gå,
-Du gillar det. -Med dig, gillar jag det.
Det är bra att bli sedd på sådant, jag förstår det.
-Därför hatar du det. -Det känns som jag spelar mig själv.
Ger dem din, Einar Wegener.
Varför inte ge dem nåt annorlunda?
Gå som någon annan.
Har du nån speciell du tänker på?
Nej.
Du skulle vara övertygande.
Nej.
-Det är skandalöst! -Du kanske gillar det.
Nej.
Du måste raka närmare, nästa gång.
Blunda.
Det är svårt på nån annan.
Låt mig försöka.
Vad tycker du?
Bättre än jag kunde gjort.
Lili!
Jag vill teckna dig.
Plats!
Kom nu, Hvappe!
-Kom här. -På andra sidan.
Knä över,
Huvud upp!
De händerna...
Slappna av!
-Gör henne inte till slampa! -Det är ditt fel.
Du eggar upp henne.
Varför, miss Lilly?
Du är framåt...
Du anar inte.
Kanske sträcka ut handen.
God morgon.
-Morgon, Thorbjorn. -God morgon.
Framåt.
Hallå?
Jag undrade var du var.
Det blir sent.
Vi har gott om tid.
Köpte dig de här.
Perfekt.
Är du säker på i kväll?
Vad är det?
Är jag tillräckligt söt?
Så klart du är.
Jag blir aldrig så söt som du.
Du är så vacker.
Min älskling!
Ulla,
låt mig presentera...
Lili!
Det stämmer.
Einars kusin från Vejle.
Min kära, så utsökt!
Vi går in, kom!
Du lämnar mig inte..
Nej, aldrig.
Folk tittar.
Du är en söt flicka, du kanske blir van vid det.
Det går bra.
Känn dig bara självsäker.
Gerda?
Gå och tala med henne.
Nej, jag stannar med dig.
Gå innan de kommer över.
Javisst.
Är du en journalist?
Nej.
En dikterska?
Vet du historien om den eken?
Nej.
De säger att om man äter dess ollon, kan man göra en önskning,
och bli vem man vill för en dag.
Varför säger de det?
Henrik Sandahl.
Till er tjänst.
Lili.
Är ni här med någon, Lili?
Ja med...
min kusins fru.
Vem är er kusin?
Einar Wegener.
Målare.
Ja, han är ganska bra.
Han är bättre än de flesta tror.
Stämmer det?
De i vår ålder slickar honom.
Gå inte tillbaka in.
Det är svalare här ute.
Dessutom är jag romantiker.
Verkligen?
Jag föredrar skuggorna.
Jag vill inte ta mig friheter,
men jag har iakttagit er,
och jag tror ni kan vara likadan.
Kom.
Har ni sett Einar? Jag hittar honom inte.
Så klart inte, han är inte här.
Ni är annorlunda mot de flesta flickor.
Det låter inte så originellt.
Det är sant.
Ni är gammalmodig.
Lantlig.
Stan är ny för mig.
Nej, det är mer än det.
Jag känner att jag måste...
be om er tillåtelse innan jag kysser er.
Jag skall gå och hitta Gerda.
Kan du inte säga till henne att jag följer dig hem?
Nej, hon skulle inte gilla det.
-Lili. -Jag vet...
Han kanske väntar på oss. Han skulle inte gilla det här.
Skulle han inte?
Nej.
Lili.
Ni bad inte om tillåtelse.
Jag kunde inte riskera ett nej.
Vad är det?
Jag är ledsen, jag vet inte vad som hände...
Hur mår du?
Du kom hem sent igår kväll, så jag tänkte låta dig sova.
Hur var det?
Hade Lili kul?
Jag tror det skulle vara bättre om Lili inte kom hit igen.
Bra.
Vad exakt hände mellan dig och Sandahl igår kväll?
Ingenting.
-Det var ingenting. -Visste han att det var du?
Det var inte så enkelt.
Jag såg honom kyssa dig, Einar, så kan du snälla göra ett försök?
Han kanske visste vem jag var. Men jag var inte alltid mig.
Det var en stund när jag bara var Lili, och jag tror han kunde se det.
-Förstår du? -Men Lili finns inte.
-Vi hittade på henne. -Jag vet.
-Vi lekte en lek! -Jag vet det.
Men sen...
-Nånting ändrades. -Det är befängt, vi måste sluta.
Du måste sluta, Einar.
Jag skall försöka.
Ännu en huvudvärk?
Det är ingenting.
Kan jag ge dig något?
Jag mår bra.
Du kanske borde träffa en doktor.
Gerda,
jag mår bra.
Jag trodde inte du skulle komma.
Nej.
Inte jag heller.
Jag trodde du kanske inte skulle komma tillbaka.
Det är löjligt.
Är det?
Modellen...
Einars kusin.
Likheten är...
-Finns det fler? -En serie i ateljén.
De här är annorlunda...
För de här...
Jag vet inte... det kan finnas en marknad.
-Ni tar dem? -Ja, visst.
Kom in.
Jag kan inte vara länge.
Gerda skall träffa Rasmussen.
Jag gillar inte alla dessa lögner.
-Hon är väldigt skyddande. -Varför berättar du inte om oss?
Jag kan inte det.
Förlåt.
Jag vill inte göra dig upprörd.
Kom hit.
-Nej. -Ja.
Einar...
-Vad? -Kom igen, det går bra.
Jag förstår inte.
Lili, snälla!
Jag vet inte vad du vill.
Jag vet inte vad du menar.
-Jag vill ha dig! -Nej.
Lili. Lili! vänta!
Mår du bra?
Nej.
Jag har träffat Henrik Sandahl.
Jag trodde du kanske visste.
Nej...
inte det här.
Så...
Är du kär i Sandahl?
Nej.
Nej, jag älskar dig, Gerda, bara dig. Det är Lili hon...
-Var ärlig. -Jag behöver att du tror mig.
Du av alla att förstå.
Okej, du måste berätta när...
Henrik och Lili.
Är tillsammans, De vad, de...
kysser?
-Har det gått längre än det? -Nej.
Nej, Lili har aldrig gått längre än det med en man. Hon skulle inte...
Där har varit andra män?
Där var en annan, men det var länge sen.
Det var den pojken, Hans...
Hon föll för honom, och...
han kysste henne,bara en gång.
Men då kom min far in och han tog dem,
och han slog ner Hans.
Han var så arg.
Jag vet inte vad jag skall säga.
Vad?
Einar?
-Ledsen, jag mår inte bra. -Einar, vad är det?
Einar!
Vad händer?
Så ni träffade dr Andersen
efter anfall av allvarlig näsblod,
vilket ni har kommit att tro
sammanfaller med magkramper,
och på en månadsbasis.
Så.
Hur länge har ni varit gift?
-6 år. -Barn?
Nej.
Är det regelbundna samlag?
Ja.
Kanske mindre...
Mindre än innan ni började klä er som en kvinna?
Jag är specialist, mr Wegener. Ni får bli generad,
Det är jag inte.
Berätta om... Lili.
Var kommer hon ifrån?
Inifrån mig.
Vet ni att den sannolikaste förklaringen för allt det här, är kemisk obalans?
Verkligen?
På sängen.
Det borde förklara smärtan,
den förvirrade maskuliniteten och infertiliteten.
Låt oss hoppas det är det, för det är något vi kan bota.
Jag behöver inte göra det här. Det är inget fel på mig.
-Det är inte sant. -Det kan inte vara rätt.
Strålning är ett mirakel mr Wegener:
Det förstör det onda och räddar det goda.
Jag är säker på att det är över snabbt.
Ligg still, mr Wegener.
Mr Wegener!
Hur känner ni er denna morgon?
Ni skadar Lili.
Jag är rädd att er mans avvikande tankar kvarstår.
-Har ni ett lås på er garderob? -Självklart inte.
Mrs Wegener, ni uppmuntrar inte denna villfarelse?
-Ni förstår att er man är galen? -Nej.
Det är inte sant. Vi litade på er.
Vi kom till er för hjälp.
Gerda!
Var har du varit?
Borta.
Varför, vad är fel?
Jag har sålt Lili-porträtten!
Jag har tillräckligt intresse nu att göra en hel utställning.
Det är underbart!
Och det är mer...
Galleri Etienne Dufour
i Paris, vill representera dig.
-I Paris? -Ja, du måste åka.
Jag kan inte resa just nu.
Gerda, det här är din stund.
Du har väntat länge nog...
Dessa konsthandlare kan vara besvärliga.
Vad gör du?
Jag är tillfrågad att ställa ut i Paris.
-Så underbart. -Ja.
Vi måste åka!
Rasmussen sa att det blir avgörande.
Jag är inte säker att jag kan.
Jag tar hand om dig.
-Det är säkert ingen brådska. -Kan du inte göra en sak för mig?
Vad händer?
Jag fick ett brev från Hexler.
Han vill låsa in mig.
Allting skall gå bra för oss.
Verkligen,
jag vet det.
Du måste bara lita på mig.
Det gör jag.
Einar är också målare.
Ställer ni ut i Paris?
Jag tror mina verk är lite för inåtriktade för fransk smak.
Ursäkta mig...
-Är modellen här? -Nej.
Hon stannade kvar i Danmark.
Jag hoppades så mycket...
Verkligen?
Madame Gerda Wegener, Madame de la Roche.
De säger det är så feminint.
Och passionen...
Nej.
Förlåt.
Kan du sitta för mig?
Bara som du är.
Vi har inte gjort det sen konstskolan.
Läraren...
plötsligt förbarmande över studenten.
Han fann det spännande.
Jag kan inte just nu.
Jag är ledsen.
Jag saknar dig.
Jag saknar att du arbetar bredvid mig.
Jag kan inte minnas landskapet längre.
Jag kan inte minnas Vejle.
Men du kan hjälpa mig med den här bakgrunden.
Vad behöver den?
En sjö?
En bondgård?
Gerda...
Han leker med oss!
Han vet priset.
Jag måste gå. Jag har en dansk flicka som väntar.
-Okej. -Madame?
Hans Axgil.
Tack för att du tar emot mig.
Tacka inte, jag kan inte representera er.
Jag har inte samtida konst.
Ja visst, jag vet det.
Recensionerna på din visning var fantastiska, men...
Kanske om ni lät mig tala, skulle saken klarna.
Så när kom ni?
Nästan sex månader.
Jag vet inte varför Rasmussen gav er mitt nummer,
men glad att han gjorde det.
Jag bad honom.
Jag ville träffa er, för att sätta ett ansikte på ett namn.
Jag tror ni var en barndomsvän till min man.
Ni har en man?
Jag är gift med Einar Wegener.
-Einar? -Minns ni honom?
Så klart jag minns honom.
Vi var såna vänner. Hur mår han?
-Han sa att du en gång kysste honom. -Jag vad?
Just det...
Du har rätt, jag minns.
Vi busade i köket och han bar sin farmors förkläde.
Du vet, småpojkar som leker?
Han såg så söt ut i det, Jag måste kyssa honom!
Så ja, jag kysste Einar.
Det nästa jag vet, är att hans far jagade ut mig.
Einar... herregud...
Varför kom han inte idag?
Han vet inte att jag är här.
Jag tror inte att han vill att jag ber om hjälp.
Vi känner inte riktigt folk här, och Einar han är...
Han har gått vilse.
Han arbetar inte.
Han behöver nån som representerar honom.
Nån som känner honom.
Han behöver en vän.
Jag har en ny handlare som kommer senare.
Jag vill att du träffar honom.
Jag vill inte ha en ny handlare.
Har ingen mening för mig. Jag arbetar knappt.
Det kanske ändras.
Jag tror inte det.
Jag är nöjd med att hjälpa dig
Det är Hans Axgil.
Middag på La Delphine vid åtta, sen tillbaka hit för att se målningarna.
Han minns dig med stor tillgivenhet.
Den var handgjord och jag hade den sen jag var fyra.
Einar strävar ännu med skuld för din drake.
Min drake. Jag skall reta honom för det.
Nej,
det är för grymt.
Om han kommer hit.
-Kanske han inte vill träffa mig? -Nej.
Nej, det är inte det.
Kanske vi skulle beställa utan honom.
Överger han er ofta?
Självklart inte.
Jag skojade.
Jag kan komma en annan gång om du tror Einar föredrar det.
Säkert.
Han väntar dig,
och det gör honom gott.
Jag känner det här.
Vejlefjorden, inte långt från våra hus.
Ja, han målade den precis innan vi reste.
Lili?
Hans?
Får jag presentera,
Lili Wegener.
Einars kusin hemifrån.
Ni kan inte föreställa er hur lycklig jag är.
Vi har faktiskt möts en gång tidigare, i Vejle.
Men ni minns det antagligen inte.
Kan jag ta er rock?
Javisst.
En digestif, Hans?
Det är plötsligt så kyligt.
Jag känner kylan dessa dagar, jag vet inte varför.
Här.
Tack.
Jag är så ledsen att Einar inte kunde vara här.
Han berättade att hemma i Vejle,
var du hans stora vän.
Planerade alltid att rymma.
-Det är sant. -Vilket gräsligt ställe!
Han sa att ni ville sitta,
och ni ville se ut tillsammans,
bortanför fjorden mot havet,
mot framtiden.
Vi hade stora drömmar, ja.
Ja.
Och ni var den ende som lät honom måla i fred.
Ni sa att det gick bra att vara konstnär.
Han brukade rita mitt porträtt.
Tog en sten och ritade mig på klipporna vid vägen.
-Jag visste inte det. -Ja.
-Vill du se mer av Einars jobb? -Ja.
-Har vi några? -Självklart, Lili.
Kan vi ta det en annan gång?
Jag vill höra mer om er, Hans.
-Är ni gift? -Nej.
Varför inte?
Har ni nåt emot det?
Jag har varit för mig själv länge nu, jag är för fast i mina vanor.
Jag tycker att giftas är den enda sak som vi alla borde hoppas på i livet.
Verkligen?
Det skapar någon annan.
Mer än bara ni två.
Det vore hemskt att inte...
Det vore hemskt... Jag är så... Vill ni ursäkta mig?
Lili?
Ni borde gå.
Låt mig hjälpa.
Snälla.
Jag är ledsen.
God natt, Lili.
God natt.
Jag tror inte han märkte, tror du?
Jag vet inte.
Jag tror jag gick ut precis i tid.
Sov nu.
Vi pratar mer imorgon.
Kan jag låna en nattklänning?
Nej, vi har aldrig gjort det.
Lili har aldrig sovit över.
Det betyder inget vad jag har på mig.
Det är när jag drömmer,
är det Lilis drömmar.
-En ny klänning? -Och den är till dig.
Gillar du den?
Ja.
Den är perfekt för dig.
-Vi har ont om pengar just nu. -Jag vet.
Men nu när jag är tillbaka, kan jag sitta för dig igen.
Det fungerade bra tidigare,
gjorde det inte?
Kom igen.
Det är bra.
Huvud upp.
Nu.
-Nej, tillbaka! -Ja.
Den ringen.
Tack.
Jag visste inte att ni skulle komma.
Det är en bra publik.
Hon är en populär flicka.
Tack för att ni kom.
Tack för inbjudan. Jag trodde ni helt glömt bort mig.
Vi har varit upptagna.
Är Einar här?
-Han hatar sånt här. -Det är synd.
För er, menar jag.
-Jag bryr mig inte. -Mår han bra?
Han är upphetsad.
En vän kommer till stan, Ulla Fonsmarck,
dansösen. Ni kanske känner henne.
Jag tror inte det.
Får jag bjuda er på middag?
För att fira?
Jag tycker att nån borde det.
Nej,
tack.
Gerda,
har jag förolämpat er?
Nej.
Gerda.
Jag är fortfarande Einars fru.
Hans!
Henri, hur mår du?
Vilken trevlig kväll.
Absolut.
Ta åtminstone ett paraply.
Nej, det går bra, ärligt.
Om ni bara väntar en stund, så kör någon er.
Nej, det är bra.
Gerda, du är genomblöt.
Gick det bra?
Berätta, hur var det?
Du hade vetat om du var där.
Jag gjorde lite kvällsmat.
-Du borde kommit. -Ett litet firande.
Det är inte så här det ska vara.
Vi gör de sakerna tillsammans.
Det var du och Einar.
Sluta med det dumma, dumma spelet!
Snälla, Gerda.
Tyck inte det här är ett spel.
Du borde ha varit där.
Hur skulle jag kunna?
-Se på mig. -Inte allt handlar om dig!
-Jag måste se Einar. -Låt mig hjälpa dig, snälla.
Jag behöver min man.
Gå och hämta honom.
Jag kan inte.
Jag måste tala med min man. Jag måste hålla min man.
Jag behöver honom.
Kan du inte bara hämta honom?
Kan du åtminstone försöka?
Jag är ledsen.
Gerda.
Vad är det?
Mår du bra?
Gerda, vänta,
Vänta!
Jag tror inte jag kan...
ge dig det du vill.
Jag vet inte hur länge vi kan hålla på så här.
Nej.
-Han behöver träffa någon. -Du vet vad som hände med Hexler.
Han är så smal.
Något är fel med honom.
Har du sett din egen figur?
Lyssna.
Det finns en doktor,
Han driver kvinnokliniken i Dresden.
Han är intresserad i män som Einar,
som är...
förvirrade.
Och som är annorlunda.
Han är ofta i Paris. Bara tala med honom.
Du är vaken?
Hur känner du dig?
Kom.
Jag har nånstans att gå.
Var?
Förlåt, jag...
Jag vet inte hur jag ska hålla fast vid dig längre.
Jag vet.
Jag älskar dig.
Och jag ska hitta ett svar.
Victor?
-Engelsk? -Engelsk.
Talar du engelska?
Är du en pojke eller flicka?
Har du en...
Jag kan inte hålla köparna mycket längre, ledsen.
Einar.
Du är bra på det här.
Jag boxades ett tag.
Synd att du inte var med mig tidigare.
Förlåt att jag inte kommit och träffat dig tidigare.
Det gör inget.
Du är här nu.
Jag kunde inte låta Gerda se mig så här.
Hon har nog att stå ut med.
Vad har hänt med dig?
Jag förstår inte.
Inte jag heller.
Men jag tror inte det är något nytt.
Även tillbaka i Vejle.
Förlåt.
Vad?
Jag var annorlunda.
Det behövdes inte mycket att vara annorlunda i Vejle.
Det var säkert därför vi blev vänner.
Varje morgon...
lovar jag mig själv att tillbringa hela dagen som Einar.
Men det är så lite av Einar kvar.
Du bara tänker det här för att du är utmattad.
Ibland tänker jag på att döda Einar.
Men det är bara tanken att jag skulle döda Lili också, som stoppar mig.
Du behöver träffa någon.
-En doktor. -Nej.
-Ja. -Inga doktorer.
Jag hjälper dig hitta någon.
Du måste försöka.
Ett tillstånd av förvirrad identitet.
Jag borrar små hål...
här och här.
Jag har lyssnat till er väldigt noga och det är inte goda nyheter.
Ni är en homosexuell.
Jag vet inte riktigt vilken sorts hjälp jag behöver,
men jag kan inte fortsätta leva utan att veta vem jag är.
Var snäll och ursäkta mig en stund.
Schizofreni
Tror du att jag är galen?
Sa en doktor det?
Förlåt, jag vet att vi var överens om inget mer, men...
-Se på mig. -Du är inte galen.
Gjorde jag det här med dig?
Vad?
Ibland så undrar jag
om det inte varit för målningarna...
Gerda, nej...
Du hjälpte att få Lili till liv, men hon fanns alltid där...
-Hon väntade alltid... -Nu gör hon dig sjuk.
Jag vet inte vad jag skall göra.
Doktorerna kan inte hjälpa mig.
Vill du prova en till?
Warnekros, Einar.
Trevligt att träffa er.
Vad tror ni kan förklara vad ni upplever, mr Wegener?
Professor Warnekros, faktum är att...
Jag tror att jag är kvinna.
Inuti.
Och jag tror det också.
Ni tror antagligen att jag är galen.
Att vi båda är det.
Nå,
det är folk som tycker att jag är galen.
Men jag tror att du förmodligen har rätt.
Jag har mött en annan man som ni.
Jag drev hans fall...
mot mina kollegers önskan, förstås.
Jag sa till honom att jag kunde operera att göra honom fullt till kvinna.
Det var vad han ville.
-Är det verkligen möjligt? -Vad hände med mannen?
Var operationen lyckad?
Morgonen för första operationen, sprang han iväg.
-Han var för rädd. -Jag skulle inte göra det.
Kanske han var den kloke.
Operationen har aldrig blivit utförd tidigare, aldrig.
Professor Warnekros, vad är operationen?
Två operationer.
Den första att avlägsna de manliga delarna helt.
Den andra, när ni är stark nog igen,
att konstruera en vagina.
En oåterkallelig förändring,
och en hög risk att misslyckas.
Infektioner.
-Komplikationer. -Det är för farligt.
Det är mitt enda hopp.
Jag reser till Dresden vid lunchtid i morgon.
Mrs Wegener,
jag tror verkligen att jag kan hjälpa er man.
Men, han kommer inte att vara er man, när jag är klar.
Det känns konstigt, att gå klädd så här.
Det är viktigt.
Hans säger att tyskarna kan kontrollera dina papper.
Du är nästan där.
Jag kommer inte att se dig igen.
Jag har bara verkligen gillat en handfull människor i mitt liv
och du har varit två av dem.
Sköt om dig.
Jag önskar du lät mig följa med dig.
Jag kan inte.
Du älskar Einar,
och jag måste låta honom gå.
Här.
Ta den.
Hallå.
Mitt namn är Lili och jag skall träffa professor Warnekros.
Lili vad?
Elbe.
Lili Elbe, som floden.
Ja visst.
Var god ta en plats där borta.
Måste jag verkligen vänta?
Det är bara en vecka.
Jag vill att ni vilar, ökar i vikt.
Jag kan inte riskera infektion.
För det vi skall försöka,
vill jag att ni är stark.
Det här är inte min kropp, professor.
Snälla, ta bort den.
Ni skall ha barn.
Och ni?
Åh, nej.
Jag är sjuk inombords.
Men professor Warnekros skall göra mig bättre.
Kommer ni att kunna få barn efteråt?
Det vet jag inte.
Jag hoppas det.
Gerda,varför åker du inte?
-Han bad mig att inte. -Han ville skydda dig.
-Du borde vara där. Jag åker med dig. -Om jag åker, blir det ensam.
-Nu låter du som Einar. -Jag är som Einar.
-Vad vill du att jag skall göra? -Jag vill att du går iväg.
Säkert?
Nej, jag. Förlåt.
Han återfick medvetandet mycket kort.
Vi fick ge henne en stor dos med morfin så klart,
så det är förväntat.
Du skall inte röra dig, Lili, det gör det bara värre.
Herregud.
Andas.
Jag är här.
Det går bra,
Jag är här nu.
Lili.
Jag kan känna att jag blir bättre när jag lyssnar på din penna.
Du har alltid tecknat mig bättre än jag var.
Med det du tecknade blev jag.
Du gjorde mig vacker.
Nu gör du mig stark.
Det är sån kraft i dig.
Skall vi åka tillbaka till Danmark sen, Gerda?
Skall vi åka hem?
Lili.
Du är sen.
Och dina piller
Varannan timme. Och jag måste äta något först.
Jag har redan några macaroner i min väska.
Och de här
Bara om du behöver dem.
Lycka till.
Kom ihåg, att göra ett inköp från Fonnesbech,
är inte blott att handla, det är en upplevelse.
Ni bodde i Paris, väl?
Ja.
Låt alla få veta!
Affären är en scen, vi är här för att framföra!
I Paris, skulle aldrig en dam drömma om att
spraya doft direkt på sig själv.
Nej, hon sprayar den i luften och sen går hon igenom den. Voila.
Försök ni.
Voila!
Det är så orättvist, du har de finaste tänderna
och snävaste höfterna i hela affären.
Hur klarar du det, och äta så mycket socker?
Knepet är att äta inget annat.
-Ses i morgon! -Ses i morgon!
-Hej då, Lili. -Hej.
Lili, kommer du?
En natt förra veckan, hade jag en märklig dröm.
-Vad var det? -Jag drömde att du gifte dig.
-Tror du att jag nånsin gör det? -Vem vet?
Så många konstiga saker har hänt.
Jag vill det, Gerda.
Det är inte så länge sen vi var gifta, du och jag.
Du och Einar.
Jag vet att det var Einar. Men faktiskt...
det var du och jag.
Lili!
Är det verkligen du?
Jag tror det.
Så, vad du antyder...
är att en doktor...
ingrep...
att korrigera ett naturens misstag.
-Han gjorde dig till kvinna? -Nej, gud gjorde mig till kvinna.
Doktorn han... Doktorn...
Han botar mig från sjukdomen som var min förklädnad.
En äkta kvinna?
Du kommer att behöva en ny bok om du fortsätter så där.
När Warnekros föreslog att jag förde dagbok,
trodde jag att jag inte skulle ha nåt att skriva.
Det hjälper...
-att få mening på saker. -Kanske jag borde prova det.
Så?
Gillar du att arbeta på Fonnesbech?
Nu åtminstone...
Jag gillar att vara en del av det.
Du tänker aldrig på att måla?
-Du kanske är bra på det. -Gerda, jag vill vara kvinna,
inte en målare.
Folk har varit kända för båda delar.
Jag är nyfiken att se vad du skulle måla, det är allt.
Ibland är det svårt att veta vad som är i din
Du tog nyss en av dem för en minut sen?
Gerda, jag vet vad jag gör.
Jag skall ta lite frisk luft.
Jag undrar varför du lät mig gå igenom det här.
om du trodde allt var detsamma efteråt.
Det gjorde jag inte.
Men jag lovade Einar att jag skulle ta hand om dig.
För guds skull, Gerda, Einar är död.
Vi måste båda acceptera det.
Du tog hand om mig, men nu måste jag ta hand om mig själv.
Jag måste ha ett eget liv.
Och du måste göra samma sak.
Kom Hvappe.
Ja.
I London?
-Är det brådskande? -Nej, det är bra.
Säg honom bara...
Säg bara att det är en vacker dag i Köpenhamn.
God morgon.
Det är inte som du tror.
Henrik är homosexuell, det är inget mellan oss.
Men jag skulle sagt dig att jag träffat honom.
Nej, det skulle du inte.
Det är en vän, Gerda. Nån att prata med.
För du kan inte prata med mig.
Jag har fattat ett beslut.
Jag åker tillbaka till Dresden för den andra operationen.
-Det är för tidigt. -Nej, det är dags.
-Jag måste avsluta det jag börjat. -Du är inte stark nog.
Professor Warnekros tycker jag är det.
Warnekros? Warnekros har inte sett dig.
-Jag har bestämt mig, Gerda. -Det kan döda dig.
Jag åker på fredag. Följer du med mig?
Jag hjälper dig inte att skada dig själv.
Gerda, följer du med?
Det här blir svårare än den första operationen.
Du förstår det?
Ja,det gör jag.
Det är en invecklad kirurgi.
Och jag kommer att sova hela vägen genom det.
-Ja, det gör du. -Och du finns där när jag vaknar?
Självklart.
Jag vill ha en man som ser ut precis som du.
Kanske ett barn en dag.
Som en äkta kvinna.
Ett steg i taget.
Vila lite. God natt.
Är du fortfarande arg på mig?
Jag är inte arg på dig,
Jag är orolig för dig.
Du hörde min önskan, Gerda.
När ingen annan kunde höra mig,
gjorde du det.
Kom...
Vi behöver båda vila. Jag sover på stolen, där.
-Nej, gå till ditt lilla hotell. -Det gör inget.
Här, ta den här, det är kyla i luften.
-Nej. -Snälla.
Ta den du.
För tillfället.
Jag kommer att bli bra.
Ja.
-Sov gott. -God natt.
God kväll.
-Rum 9, tack. -Nummer 9, ja visst.
Tack.
Hans?
Det är bra.
Allting blir bra.
Fröken Elbe?
Det är dags.
Lycka till allihop.
Professor Warnekros vill tala med er.
Hon förlorade mycket blod. Vi kämpar att hålla nere febern.
Det är möjligt att den kan ebba ut själv, men...
Jag måste vara ärlig.
Prognosen är inte...
Lili.
Hur mår du Lili?
Jag är...
helt mig själv.
Du fick oss oroliga skall du veta.
Kan vi gå utomhus.
Gerda?
Till trädgården.
Du bör vila.
Snälla.
Du får inte oroa dig för mig längre, Gerda.
Det är en gammal vana.
Jag är svår att ändra.
Hur har jag nånsin förtjänat sådan kärlek?
Det är ingenting att vara rädd för längre.
Nej.
I natt...
hade jag den vackraste drömmen.
Jag drömde att jag var ett barn i min mors armar.
Hon såg ner på mig...
och hon kallade mig Lili.
Lili.
Lili!
Nej, släpp den!
Låt den flyga.
Lili Elbes dagböcker blev grunden för den banbrytande biografin
"Fra Mand til Kvinde" (1931).
Hennes mod och pionjäranda är ännu en inspiration
för dagens transgenderrörelse.
Gerda fortsatte att måla porträtt av Lili i resten av sitt liv.