DÁNSKÁ DÍVKA
přeložil DoubleJo z SK do CZ rad.mas
Promiňte?
Nepřejete si, abyste uměla malovat jako váš manžel?
Musíte být na něj pyšná.
Neříkám, že je nejlepším dánským malířem krajin,
ale je v první jednotce.
Jde to velmi dobře.
Ano, nečekala jsem to.
- A ten Rasmussen. - No tak, buď shovívavá.
- Aspoň chce vidět tvoje díla. - Jen proto, že byl opilý.
- Já vím. - Líbilo se ti to. - Nelíbilo.
Neříkám, že je nejlepším dánským malířem krajin,
ale je v první jednotce.
- Ticho! Lidi spí! - Promiňte.
KODAŇ, 1926
Víš kolik je hodin?
Je načase, aby ses vrátila do postele?
Ne.
Začínám pracovat.
- Gerdo. - Co?
Tvoje tvář.
- Myslíš, že ti neumím odolat? - Chceš mi odolat?
Ne, ale chci, aby ses slušně zeptal,
abych se necítila manipulovaná.
Gerdo Wegenerová,
můj živote,
moje ženo.
- Thorbjorne. - Pane Wegenere.
Dokonalé.
Ano, ještě trochu.
Einer Wegener!
Jím se netrapte,
on má oči jen pro jednu.
Moje zahanbující tajemství je venku.
Kdy mi vy dva zplodíte kmotřence?
- Ullo, vždyť nejsi pokřtěna. - Zkoušel jsi pít syrová vejce?
- Ne. - Udělej to, pro mě.
- Snažíme se. - Snažte se víc.
Co máš dneska v plánu?
Myslela jsem, že skončíš minulý týden.
Chtěl jsem zkontrolovat malbu jevištního pozadí.
A taky dát Gerdě trochu prostoru.
Má tam stydlivého.
- Víš, že já jsem na řadě. - To jsem slyšel.
- Já nebudu stydlivá. - Umím si představit, že ne.
Pro mě bude potřebovat všechny barvy.
Hlavu vzhůru.
Oceňuji, že jsme dnes sami.
Doufám, že vašemu manželovi to nevadí.
Vůbec ne.
Umím si představit, že jeho přítomnost by vás znervózňovala.
Není to nic osobního.
Není to neobvyklé.
Pro muže je těžké, když se na něj dívá žena.
Ženy jsou na to zvyklé, ale poddat se ženskému pohledu
vyvede muže z míry.
Věřím ale, že z toho může být nějaké uspokojení.
Když se konečně podvolíte.
Sedni! Hodný pejsek.
Dobré ránko.
Nuže?
Dokonalé.
Skoro.
Hodně štěstí.
Samé portréty.
Je to špatně?
Jako takové, ne.
Tento druh děl není můj...
Gerdo, asi by bylo užitečné pro oba, kdybych je vystavil.
Nesoudím vaše schopnosti, souhlasím s Einarem,
že z vás může být prvotřídní malířka, když si najdete správné téma.
- Jak to šlo? - Fajn.
Konečně jsem našel barvu pro sníh.
Močále vo Vejle.
Nevím, jak můžeš malovat to samé pořád dokola.
To proto, že jsem to ještě nedokončil.
- Gerdo. - Přestaneš, prosím tě, o mně mluvit s Rasmussenem?
Moje díla jsou moje věc, nepleť se do toho.
- Dostala jsem menstruaci. - Mrzí mě to.
- Opravdu? - Samozřejmě. Víš, že ano.
Pomůžeš mi s něčím?
- S čímkoli. - Ulla mi zrušila pózování.
Vezmeš si punčochy a lodičky?
Mám strašné zpoždění, nevím, jak to stihnu do výstavy.
Fajn, udělám to.
To je v pořádku, udělám to.
Tamhle jsou.
Fuj!
- Skoro je roztrhl. - Pes zatracenej.
Máš to naopak.
Takové jsem viděl jednou ve výkladu.
- Elegantní, ne? - Asi nebudou sedět.
Snaž se jak umíš.
Potřebuju ty šaty.
- Ne. - Musím vidět... - Nevezmu si je na sebe.
Ani jsem tě nežádala.
Uvolni se.
Čím dřív začnu, tím dřív skončím.
Zdravím vás.
Neboj se, zlatíčko.
Budeme ti říkat
Lili.
Jak jsi soustředěný.
Někdy mám pocit, že vklouzneš do plátna a zmizíš
v močálech.
Jako dráček tvého kamaráda, když jsi byl malý.
- Hanse. - Ano, Hanse.
Vsadím se, že stále sedí na té skále.
- A zoufá si. - Přestaň.
Teď je dealerem s uměním v Paříži.
Prodává staré mistry americkým pracháčům.
- Takže se o Hanse nemusíme bát. - Ne, to nemusíme.
- Nechtěla jsem tě vyrušit. - Stejně jsem už skončil.
A neměj obavy, nezmizím v močálech.
Jsou ve mně, hlupáčku.
- Co? - Rád se na tebe dívám, když se vysvlékáš.
- Nová? - Všímavý.
Nech si ji.
Je pěkná.
Možná ti ji půjčím.
Možná se mi to bude líbit.
- Chtěl bys mi něco říct? - Chtěla bys něco vědět? - Ne.
Jsem tvoje žena, vím všechno.
Až budu opilá, tamti.
Oba dva, najednou.
Je tak snadné šokovat ženaté.
Jen to předstíráme, protože tě to povzbuzuje.
Já vím.
Proto budete jediný manželský pár na mojí párty.
Nepřichází v úvahu.
- Může jít i beze mě. - Gerda, bez doprovodu, to bude skandál.
Gerda miluje skandály, podívej jak se obléká.
Vystavuje kotníky na odiv.
Nemyslím, že někoho zkazí pohled na moje kotníky.
Mě zkazil.
Když jsme se poprvé setkali, odcházel jsem z akademie,
ona seděla na schodech a ukazovala kotníky.
Ona dělala návrhy mně.
- Je to pravda? - Když jsem ho oslovila, začervenal se.
Byl stydlivý, tak jsem ho já pozvala na rande.
- A ty jsi řekl ano. - Přinutila mě.
- Zdála se být jistá. - Byla jsem si jistá.
- Pořád jsem. - Prosím, už dost.
- Co tě na něm zaujalo? - Nevím.
Šli jsme na kávu a potom
jsem ho políbila.
Bylo to zvláštní, jako bych líbala samu sebe.
Asi tu už dlouho nevydrží.
Je tak snadné šokovat nezadané lidi.
Nech ji tak.
Opravdu tě zkazily moje kotníky?
Byla jsi bez studu.
Pořád jsem.
Nádherná, necudná dívka.
Vzbudila jsem tě?
Promiň, nemohla jsem spát.
Proč?
Přemýšlím o věcech.
Jakých?
Jestli jsme včera udělali dítě.
Co myslíš?
Přemýšlím, kdy ses stal tak pěkným.
Vždycky jsem byl pěkný, to jen ty sis toho nevšimla.
- Haló? - Jsem tu.
Jsou dobré, Gerdo.
Myslíš?
Děkuji.
Byla jsem na kávě s Ullou. Ptala se na ten ples umělců.
- Nejdu! - Neboj se,
řekla jsem ne.
- Měla bys jít, máš to ráda. - S tebou je mám ráda.
Je dobré se tam prezentovat, chápu to.
- Proto je nesnášíš. - Mám pocit, že se předvádím.
Dáváš jim Einara Wegenera.
Co jim dát třeba něco jiného?
Jít jako někdo jiný.
Máš někoho na mysli?
- Ne. - Byl bys přesvědčivý.
- Podlé! - Možná by se ti to líbilo.
Příště se musíš oholit do hladka.
Ještě oči. Je to těžké na druhém.
Zkusím to sám.
Co myslíš?
Lepší než to šlo mně.
Lili.
Chci tě nakreslit.
Sednout.
Tak pojď, kámo.
Ruku v bok, nohu přeložit.
Hlavu nahoru.
Uvolni ruce.
- Nedělej z ní poběhlici. - Je to tvoje vina.
Vzrušuješ ji.
- Slečno Lili, jste přímočará. - Nemáš ani ponětí.
Ruku trochu nahoru.
Dobré ránko.
- Dobré, Thorbjorne. - Dobré ráno.
Haló?
Říkal jsem si, kde jsi.
Je docela pozdě.
Máme spoustu času, tyhle jsem ti koupila.
Skvělé.
Seš si dneškem jistý?
Co je?
Jsem dost pěkná?
Samozřejmě.
Nikdy nebudu tak pěkná jako ty.
Jsi nádherná.
Zlatíčko.
Ullo, dovol mi představit ti...
To je Lili.
Přesně tak. Einarova sestřenice z Vejlu.
Zlato, vypadáš úchvatně!
Pojďme dovnitř.
Neopouštěj mě.
Nikdy.
Proč se na mě dívají?
Jsi hezké děvče.
Zvykej si na to.
Je to v pořádku, jen jsi nejistá.
Gerdo?
Běž za nimi.
- Zůstanu s tebou. - Běž, než sem přijdou.
Dobře.
Kdo je to?
Jste reportérka?
Ne.
Poetka?
Znáte příběh toho dubu?
Ne.
Říká se, že když sníte jeho žalud, splní vám přání
být kýmkoli na jeden den.
Proč se to říká?
Henrik Sandahl, k vašim službám.
Lili.
Jste tu s někým?
Ano, se ženou mého bratrance.
Kdo je váš bratranec?
Einar Wegener, malíř.
Ano, je opravdu dobrý.
Je lepší, než si většina myslí.
- Skutečně? - Hlavně lidi v našem věku.
Nechoďte dovnitř, je tu klidněji.
- Kromě toho jsem romantik. - Opravdu?
Mám raději stíny.
Nejsem opovážlivý, ale pozoroval jsem vás.
Myslím, že jste na tom stejně.
Pojďte.
Viděla jsi Einara? Nemůžu ho najít.
Samozřejmě, že nemůžeš, protože tu není.
Jste jiná než ostatní dívky.
- To není moc originální. - Ale je to pravda.
- Jste staromódní. - Z venkova.
- Jsem tu nová. - Je to víc než to.
Mám pocit, že si musím vyžádat povolení políbit vás.
Měla bych jít za Gerdou.
Řekněte jí, že vás doprovodím domů.
Asi by se jí to nelíbilo.
- Lili... - Vím,
asi na ni bude čekat a nelíbilo by se mu to.
Ne?
Ne.
Lili.
Nevyžádal jste si povolení.
Nemohl jsem riskovat, že řeknete ne.
Co se děje?
Mrzí mě to, nevím, co se stalo.
Jak ti je?
Včera jsi přišla pozdě, tak jsem tě nechal spát.
Jak bylo?
Bavila se Lili?
Bude lepší, když sem Lili už nepřijde.
Dobře.
Co přesně se včera stalo mezi tebou se Sandahlem?
Nic. Vůbec nic.
- Věděl, že jsi to ty? - Nebylo to tak jednoduché.
Viděla jsem, jak tě políbil, můžeš to vysvětlit, prosím?
Možná věděl, kdo jsem, ale nebyl jsem to já.
Byla chvíle, kdy jsem byl jen Lili a on to asi viděl.
- Chápeš... - Ale Lili neexistuje.
- Vymysleli jsme si ji. - Já vím.
- Jen jsme si tak hráli. - Ano, já vím.
Ale potom
- se něco změnilo. - Je to absurdní, musíme přestat.
Musíš přestat, Einare.
Zkusím to.
Zase tě bolí hlava?
To nic není.
- Dáš si něco? - Jsem v pořádku.
- Možná bys měl jít k lékaři. - Gerdo,
jsem v pořádku.
Nemyslel jsem, že přijdete.
Ani já.
Myslela jsem, že možná už nepřijdeš.
- To je směšné. - Opravdu?
Pojď ke mně.
Ta modelka...
Einarova sestřenice.
Ta podoba je...
- Máte i jiné? - Pár, v ateliéru.
Jsou jiné.
Nevím... Možná je pro ně trh.
- Berete je? - Ano.
Pojď dovnitř.
Nemám moc času, Gerda je u Rasmussena.
Nelíbí se mi tyhle lži.
- Je příliš starostlivá. - Proč jí o nás neřekneš?
To nemůžu udělat.
Promiň,
nechci tě rozrušit.
Pojď ke mně.
- Ne. - Ano.
Einare.
- Cože? - No tak, je to v pořádku.
Nerozumím.
Lili, prosím.
Nevím, co chceš.
Nevím, co tím myslíš.
- Chci tebe. - Ne!
Lili, počkej!
Jsi v pořádku?
Ne.
Scházím se s Henrikem Sandahlem.
- Myslel jsem, že to možná víš. - Ne, tohle ne.
Miluješ Sandahla?
Ne.
Miluju tebe, Gerdo. Jen tebe. To Lili, ona...
- Buď upřímný. - Musíš mi věřit.
Ty jediná, Gerdo, ze všech...
Musíš mi říct, když jsou Henrik a Lili spolu,
tak co, líbají se?
- Zašlo to i dál? - Ne.
Ne, Lili by nikdy nezašla s mužem dál.
Byli i jiní muži?
Byl i jiný, ale bylo to dávno.
Byl to ten chlapec, Hans z Vejle.
Zamilovala se do něj
a on ji jednou políbil.
Potom vešel otec a přistihl je.
Profackoval je,
byl pořádně rozzuřený.
Nevím, co říct.
- Promiň. - Co?
Einare?
- Promiň, necítím se dobře. - Einare, co se děje?
- Co se děje? - Jsem v pořádku.
Takže jste byl u doktora Anderssena po krváceních z nosu.
To údajně doprevázeli křeče v břiše
každý měsíc.
- Jak dlouho jste ženatý? - Šest let.
- Děti? - Ne.
- Máte pravidelnou soulož? - Ano.
- Teď možná méně, jak... - Jak jste se začal oblékat za ženu.
Pane Wegenere, jsem specialista. Možná se stydíte, ale já ne.
Povězte mi o Lili.
- Odkud přišla? - Ze mě.
Víte, že nejpravděpodobnější vysvětlení pro to všechno
je chemická nerovnováha.
Doopravdy?
Sedněte si.
To by vysvětlilo bolesti, zmatenou mužnost a neplodnost.
Doufejme, že je to ono, protože to umíme léčit.
Nemusím to dělat. Nic se mnou není.
- To není pravda. - Gerdo, nemůže to být pravda.
Ozařování je zázrak, pane Wegenere.
Zničí to špatné a zachrání to dobré.
Určitě bude rychle po všem.
Ležte klidně, pane Wegenere.
Pane Wegenere,
jak se dnes cítíte?
Ublížili jste Lili.
Obávám se, že manželova pomýlenost přetrvává.
- Máte na šatníku zámek? - Samozřejmě, že ne.
Pani Wegenerová, snad nepodporujete ty přeludy?
- Chápete, že váš manžel je duševně chorý? - Ne.
To není pravda. Věřili jsme vám, přišli jsme k vám pro pomoc.
Gerdo, kde jste byla?
Pryč, proč?
- Co se děje? - Předal jsem Liliiny portréty.
Mám dost peněz na celou výstavu.
- To je skvělé. - A to není všechno.
Galerie Etienne du Faux v Paříži vás chce zastupovat.
- V Paříži? - Ano, musíte tam jet.
Teď nemůžu cestovat.
Gerdo, tohle je vaše chvíle, už jste dost dlouho čekala.
Tihle dealeři bývají vrtkaví.
Pane Wegenere, žádnou nemoc jsme nenašli. Jsme ale povinni nahlásit každou zvrácenost.
Měl byste se léčit z vaší perverze v nemocnici. Hlaste se tento měsíc.
- Co to děláš? - Pozvali mě vystavovat v Paříži.
- To je úžasné. - Ano, musíme jet.
- Rasmussen říkal, že je to velká věc. - Nejsem si jistý, jestli to zvládnu.
- Postarám se o tebe. - Určitě máme...
Můžeš to pro mě udělat?
Co se děje?
Dostala jsem dopis od Hexlera.
Chce mě zavřít.
Všechno pro nás dobře dopadne.
Opravdu... Vím to.
Jen mi musíš věřit.
Věřím.
Einar je také malíř.
I vy vystavujete v Paříži?
Na francouzský vkus je moje práce příliš introspektivní.
- Promiňte, je tu ta modelka? - Ne.
- Zůstala v Dánsku. - Toužila jsem se s ní setkat.
Ne.
Promiň.
Budeš mi pózovat?
Jakej práve jseš.
Nedělali jsme to od našich studií.
Učitel vydaný napospas žákovi.
Bylo to pro tebe vzrušující.
Ještě nemůžu.
Promiň.
Chybíš mi.
Chybí mi naše práce, bok po boku.
Už si nedokážu vzpomenout na krajinu.
Nedokážu si vzpomenout na Vejle.
Můžeš mi pomoct s pozadím.
Co to potřebuje?
Jezero, v dálce farmu?
Gerdo...
Hraje si s námi. Zná cenu.
Musím jít, čeká na mě nějaká dánská dívka.
- Dobře. - Madam?
Hans Axgil.
- Děkuji za váš čas. - Neděkujte mi, nemůžu vás zastupovat.
- Nezabývám se současným uměním. - Samozřejmě, vím to.
Recenze vaší výstavy jsou skvělé, ale...
Kdybych mohla promluvit, věci by se vyjasnily.
- Kdy jste přijela? - Téměř před 6 měsíci.
Nevím, proč vám Rasmussen dal moje číslo, ale jsem rád.
Požádala jsem ho, chtěla jsem se s vámi setkat osobně.
Byl jste v dětství kamarádem mého manžela.
Máte manžela?
- Jsem vdaná za Einara Wegenera. - Za Einara?
- Pamatujete si ho? - No samozřejmě.
- Byli jsme dobří přátelé, jak se má? - Prý jste ho jednou políbil.
Co jsem ho?
Máte pravdu, vzpomínám si.
Blbli jsme v kuchyni a měl na sobě zástěru.
Však víte, malí kluci se baví.
Vypadal v ní tak krásně, musel jsem ho políbit.
Takže ano, políbil jsem Einara.
A hned na to mě jeho otec vyhnal.
Einar, bože můj! Proč dnes nepřišel?
Neví, že tu jsem. Nelíbilo by se mu, že prosím o pomoc.
Neznáme tu moc lidí a Einar
ztratil směr, už nepracuje.
Potřebuje někoho, koho zná, a kdo ho bude zastupovat.
Potřebuje přítele.
Dnes přijde nový dealer, chci tě s ním seznámit.
Nechci nového dealera, nemá to smysl, nebudu pracovat.
To se může změnit.
To si nemyslím. Jsem spokojený, když pomáhám tobě.
Je to Hans Axgil.
Večeře bude v 8 a pak sem, podívat se na malby.
Pamatuje si tě s velkou láskou.
- Ručně dělaný a měl jsem ho od 4 let. - Einar si to doteď vyčítá.
Můj drak. Poškádlím ho tím.
Ne, bylo by to kruté.
Jestli sem vůbec přijde, možná mě nechce vidět.
Tím to není.
Možná bychom si měli objednat bez něj.
- Opouští vás často? - Samozřejmě, že ne.
Žertoval jsem.
Můžu přijít jindy, pokud to bude Einarovi vyhovovat.
Očekává vás, opravdu.
Udělá mu to dobře.
To znám.
Fjord ve Vejle, nedaleko našich domů.
Namaloval to předtím, než jsme odjeli.
Lili.
Hansi,
dovolte mi představit Lili Wegenerovou.
Einarova sestřenice z domova.
Neumíte si představit, jak jsem ráda.
Už jsme se jednou setkali, ve Vejlu.
Asi si už nepamatujete.
- Mohu vám vzít kabát? - Samozřejmě.
Dáte si něco, Hansi?
Najednou se ochladilo.
V těchto dnech cítím ten chlad, ani nevím proč.
Děkuji.
Mrzí mě, že tu Einar nemůže být.
Říkal mi, že ve Vejlu jste byl jeho dobrým přítelem.
- Stále jste vymýšleli, jak vypadnout. - To je pravda.
Z toho nudného města.
Říkal, že jste sedávali a dívali se
na moře za fjordem, jako do budoucnosti.
Měli jsme velké sny.
Ano.
A že jste byl jediný, kdo ho nechal malovat v klidu.
- Že je v pořádku být malířem. - Obvykle kreslil moje portréty.
Vzal kámen a kreslil mě na skály u cesty.
- To jsem nevěděla. - Tak to bylo.
- Chtěl byste vidět Einarova díla? - Ano. - Máme nějaké?
- Samozřejmě, Lili. - Můžeme jindy?
Chci vědět víc o vás, Hansi.
- Jste ženatý? - Ne. - Proč ne?
- Nevadí vám to? - Jsem už dlouho sám, zvykl jsem si na to.
Manželství je prý jediná věc, v kterou bychom měli všichni doufat.
- Skutečně? - Protože stvoří někoho nového.
Víc než jen vás dva.
Bylo by hrozné, kdyby ne...
Omluvíte mě?
Lili.
Měl byste jít.
Dovolte mi pomoct.
Prosím.
Mrzí mě to.
Dobrou noc, Lili.
Dobrou noc.
Snad si toho nevšiml, co myslíš?
Nevím.
Myslím, že jsem odešla v pravý čas.
Vyspi se.
Zítra si promluvíme.
Můžu si půjčit tvoji noční košili?
To jsme ještě neudělali.
Lili nikdy nebyla přes noc.
Je jedno, co budu mít na sobě.
Ale když sním,
jsou to její sny.
- Nové šaty. - Tohle je pro tebe.
- Líbí se ti? - Ano.
Pro tebe je ideální, ale nemáme teď moc peněz.
Já vím, ale jelikož jsem zpět, můžu ti znovu pózovat.
Předtím to skvěle zabralo, nemám pravdu?
Je to dobré, hlavu nahoru.
Ukaž se mi.
- Je to... - Nehýbej se.
Děkuji.
Nevěděla jsem, že přijdete.
- Přišlo hodně lidí. - Je populární.
Díky, že jste přišel.
Díky, že jste mě pozvali... Já, že jste na mě už zapomněli.
Měli jsme hodně práce.
Je tu Einar?
- Nesnáší takové věci. - To je škoda, teda pro vás.
- Mně to nevadí. - A jemu?
Je nadšený.
Má přijít kamarádka Ulle Fonnsmarcková, je tanečnice, možná ji znáte.
Nemyslím.
Můžu vás pozvat na večeři?
Oslavit to... Někdo by měl.
- Ne, díky. - Gerdo,
urazil jsem vás?
- Ne. - Gerdo.
Stále jsem Einarova žena.
Hansi!
Aspoň si vezměte deštník.
To je v pořádku.
- Když počkáte, někdo vás sveze. - To je v pořádku.
Bože, jsi celá promočená.
Šlo to dobře?
Řekni mi, jaké to bylo?
Kdybys tam byl, věděl bys.
- Udělala jsem nám večeři. - Měl jsi jít.
Na oslavu.
Takhle to nemá být.
Děláme tyhle věci společně.
Ty s Einarem.
Přestaň s tou hloupou hrou.
Prosím tě, Gerdo,
nemysli si, že je to hra.
- Tys tam měl být. - Jak bych mohla?
- Podívej se na mě. - Ne všechno je o tobě.
- Potřebuju vidět Einara. - Dovol mi pomoct, prosím.
Potřebuju svého manžela,
můžeš ho zavolat?
Nemůžu.
Potřebuju s ním mluvit, potřebuju ho držet v náručí.
Potřebuju ho.
Nemůžeš ho zavolat?
Můžeš to aspoň zkusit?
Promiň.
Gerdo,
co se děje?
Jste v pořádku?
Gerdo, počkejte!
Asi ti nemůžu dát, co chceš.
Nevím, jak dlouho můžeme takhle pokračovat.
Ne.
- Potřebuje za někým jít. - Víš, co se stalo s Hexlerem.
Je příliš vyhublý, něco není v pořádku.
Lili si hlídá figuru.
V Drážďanech je doktor, který vede ženskou kliniku.
Zajímá se o muže jako je Einar.
Zmatené,
jiné.
Často bývá v Paříži, promluv si s ním.
Už jsi vzhůru, jak se cítíš?
Pojď.
- Musím někam zajít. - Kam?
Promiň,
ale už nevím, jak si tě udržet.
Já vím.
Miluju tě a najdu odpověď.
VĚDECKÁ STUDIE O SEXUÁLNÍ NEMORÁLNOSTI
NORMÁLNÍ A ABNORMÁLNÍ MUŽI
Mluvíš anglicky?
Jsi chlapec nebo děvče?
Máš...
Už to déle nemohu držet, mrzí mě to.
Einare.
Jsi v tom dobrý.
Chvíli jsem boxoval.
Škoda, že jsi nebyl se mnou předtím.
Promiň, že jsem tě nenavštívil dřív.
To je v pořádku, jsi tu teď.
Nemohl jsem se takhle ukázat Gerdě, měla se mnou už dost trápení.
Co se ti stalo?
Nerozumím tomu.
Ani já.
Nemyslím, že je to něco nového.
Dokonce i ve Vejle...
- Vydrž. - Promiň.
- Co? - Jsem byl jiný.
Není třeba moc, abys byl ve Vejle jiný.
Proto jsme se také stali přáteli.
Každé ráno
si slibuju, že strávím celý den jako Einar.
Ale z Einara zůstal už jen kousek.
Myslíš si to, protože jsi unavený.
Občas přemýšlím, že Einara zabiju.
Ale jedině myšlenka, že odejde i Lili, je to, co mě zastaví.
Musíš za někým jít a promluvit si.
- Ne. - Ano. - Žádné lékaře.
Pomůžu ti někoho najít.
Musíš to zkusit.
Stav zmatené identity.
Vyvrtám malé dírky, tady a tady.
Poslouchal jsem vás pozorně, ale nemám dobré zprávy.
Jste homosexuál.
Nevím přesně, jakou pomoc potřebuji,
ale nemohu žít, aniž bych věděl, kdo jsem.
Omluvte mě na okamžik.
SCHIZOFRENIE
Myslíš si, že jsem duševně nemocný?
To ti řekl lékař?
Promiň, vím, že jsme se dohodli, že už ne.
- Podívej se na mě. - Nejsi duševně nemocný.
Způsobila jsem to já?
Cože?
Někdy přemýšlím, že kdyby nebylo toho malování...
Ne, Gerdo.
Pomohla jsi Lili oživit, ale ona tam už byla.
- Vždycky čekala. - A teď jsi z ní nemocný.
Nevím, co dělat.
Lékaři mi nemůžou pomoct.
Chceš vyzkoušet ještě jednoho?
- Profesore Warnekrosi, to je Einar. - Těší mě.
Co podle vás vysvětlí, co prožíváte, pane Wegenere?
Profesore Warnekrosi, skutečnost je taková:
Věřím, že jsem žena.
Uvnitř.
Já tomu věřím také.
Asi si myslíte, že mi přeskočilo, nebo nám oběma.
No, lidé si myslí, že přeskočilo mně.
Ale myslím si, že máte zřejmě pravdu.
Potkal jsem i jiného muže jako jste vy.
Sledoval jsem jeho případ, proti radám svých kolegů.
Řekl jsem mu, že bych mohl operovat,
abych z něj udělal úplnou ženu.
- Aspoň to chtěl. - Je to opravdu možné?
Co se mu stalo? Byla operace úspěšná?
Ráno, v den operace, utekl.
- Byl příliš vystrašený. - Já bych to neudělala.
Možná dobře udělal.
O takovou operaci se ještě nikdo nepokusil. Nikdy.
Profesore, jaká je to operace?
Dvě části. Nejdřív úplně odstranit mužské části.
Potom, až budete dost silný,
vytvořit vagínu.
Změna, která se nedá zvrátit.
Vysoké riziko neúspěchu.
- Infekce, komplikace. - Je to příliš nebezpečné.
Je to moje jediná naděje.
Zítra v poledne vám nechám adresu.
Paní Wegenerová,
věřím, že můžu pomoci vašemu manželovi.
Ale až skončím, nebude už vaším manželem.
- Cítím se zvláštně takhle oblečená. - Je to důležité.
- Němci ti můžou zkontrolovat papíry. - Jsi skoro tam.
Už se nesetkáme.
Jen pár lidí v životě jsem měl opravdu rád.
A ty jsi byl dva z nich.
Opatruj se.
Kéž bys mi dovolil jet s tebou.
Nemůžu.
Miluješ Einara a já ho musím nechat odejít.
Tu máš,
vezmi si ji.
Dobrý den,
jmenuji se Lili, přišla jsem za profesorem Warnekrosem.
Lili jaká?
Elbe.
Lili Elbe, jako ta řeka.
Samozřejmě, prosím, posaďte se.
Opravdu musím čekat?
Je to jen týden.
Potřebujete si odpočinout, trochu přibrat.
Nemůžeme riskovat infekci.
Musíte být silná
pro to, o co se pokoušíme.
Tohle není moje tělo.
Prosím, vezměte mi ho.
Čekáte děťátko.
- A vy? - Ne.
Jsem nemocná uvnitř, ale profesor mi pomůže.
Budete moct mít potom děti?
Nevím.
Doufám, že ano.
Gerdo, proč nejedeš?
- Požádal mě, abych nejezdila. - Chtěl tě ochránit, měla bys tam být.
- Pojedu s tebou. - Jestli pojedu, tak sama.
- Zníš jako Einar. - Jsem jako Einar.
Co chceš, abych udělal?
- Chci, abys odešel. - Skutečně?
Počkej, promiň.
Na chvíli byla při vědomí.
Museli jsme jí dát velkou dávku morfia.
Takže to očekávejte.
Nehýbej se Lili, bude to horší.
Dýchej.
Lili.
Je to v pořádku, jsem tu.
Lili.
Cítím, jak mi je lépe, když slyším tvoji tužku.
Vždycky jsi mě nakreslila líp, než jaká opravdu jsem.
Co jsi nakreslila, tím jsem se stala.
Udělala jsi mě krásnou.
Teď mě děláš silnější.
Máš takovou moc.
Vrátíme se do Dánska?
Pojedeme domů?
Lili, máš zpoždění.
Tvoje tabletky.
Každé dvě hodiny a musím předtím něco sníst.
V kabelce mám nějaké těstoviny.
Ještě tyhle.
Jen pokud je budeš potřebovat.
Hodně štěstí.
Pamatujte si, nakupovat ve Vonsberch není nákup, ale zážitek.
- Žila jste v Paříži, že ano? - Ano.
Ať každý ví, že obchod je jeviště a my tu účinkujeme.
V Paříži si dáma nikdy nedá vůni přímo na sebe.
Stříknete ji do vzduchu a potom přes ni projdete.
Zkuste si to.
Není to fér, máš mlsný jazyk a nejužší boky v celém obchodě.
- Jak to zvládneš, všechen ten cukr? - Trik je v tom, nejíst nic jiného.
Uvidíme se zítra.
- Ahoj Lili. - Ahoj.
Jdeš, Lili?
Minulý týden jsem měla zvláštní sen.
- Jaký? - Že jsi se vdávala.
Myslíš, že to někdy přijde?
Kdo ví, stalo se tolik zvláštních věcí.
Chtěla bych, Gerdo.
Není to tak dávno, kdy jsme my byli svoji. Ty a já.
Ty a Einar.
Vím, že to byl Einar, ale ve skutečnosti
jsi to byla ty a já.
Lili.
Jsi to opravdu ty?
Věřím, že ano.
Takže ty tvrdíš,
že zakročil
lékař?
Aby opravil chybu přírody.
- Udělal z tebe ženu? - Ne, Bůh mě udělal ženou,
ale lékař mě léčí z nemoci, kterou byla moje maska.
Skutečnou ženu?
Budeš potřebovat nový zápisník, když budeš takhle pokračovat.
Warnekros navrhl, abych si psala deník.
Myslela jsem, že nebudu mít o čem psát.
Ale pomáhá to.
Dává to věcem smysl.
Možná bych to měla vyzkoušet i já.
- Máš ráda práci ve Vonsberch? - Zatím.
- Jsem ráda jeho součástí. - Nepřemýšlíš o malování?
- Možná bys byla dobrá. - Chtěla jsem být ženou, ne malířem.
Jsou lidé, kteří jsou oboje.
Jsem zvědavá, co bys namalovala.
Někdy je těžké vědět... Nevzala sis jednu před chvílí?
Gerdo, vím, co dělám.
Jdu na vzduch.
Nevím, proč jsi mi dovolila projít si tím vším,
jestliže sis myslela, že všechno zůstane stejné.
Nemyslela, ale slíbila jsem Einarovi, že...
Proboha, Gerdo, Einar je mrtvý.
Oba to musíme přijmout.
Starala ses o mě, teď se musím o sebe postarat já.
Musím mít svůj život.
Ty bys měla udělat to samé.
Pojď, kámo.
Ano.
V Londýně.
- Je to naléhavé? - Ne, to je v pořádku.
Řekněte mu,
že v Kodani je krásný den.
Není to, jak si myslíš. Henrik je homosexuál, nic mezi námi není.
Měla jsem ti říct, že se s ním scházím.
Ne, neměla.
- Je to přítel, povídáme si. - Protože si nemůžeš povídat se mnou.
Rozhodla jsem se.
Jedu do Drážďan na druhou operaci.
- Je příliš brzo. - Ne, je čas.
Musím dokončit, co jsem začala.
- Nejsi dost silná. - Profesor si myslí, že ano.
- Warnekros tě neviděl. - Už jsem se rozhodla.
- Může tě to zabít. - Jedu v pátek, pojedeš se mnou?
Nepomůžu ti ublížit si.
Gerdo, pojedeš?
Tato bude těžší než první.
- Rozumíte tomu? - Ano.
Je to složitá operace.
A já ji celou prospím.
- To ano. - A budete tam, až se vzbudím.
Samozřejmě.
Chci manžela, co vypadá jako vy.
A jednoho dne možná dítě.
Jako skutečná žena.
Jeden krok za druhým.
Odpočiňte si, dobrou noc.
Ještě se zlobíš?
Nezlobím se.
Bojím se o tebe.
Slyšelas moje přání, Gerdo,
když mě nikdo jiný neslyšel.
Ale ty ano.
Pojď,
oba potřebujeme odpočinek.
Vyspím se na židli.
- Běž do hotelu. - Mně to nevadí. - Vezmi si tohle.
Venku je chladno.
- Ne. - Prosím. - Ty si ji nech.
- Zatím. - Budu v pořádku.
Ano.
- Spi sladce. - Dobrou noc.
Dobrý večer.
- Pokoj č. 9. - Samozřejmě. - Děkuji.
Hansi.
Je to v pořádku, všechno bude v pořádku.
Slečno Elbe,
je čas.
Hodně štěstí všem.
Profesor by si s vámi rád promluvil.
Ztratila hodně krve, máme problém s horečkou.
Je možnost, že klesne, ale...
Musím být upřímný.
Prognóza není...
Lili.
Jak se máš, Lili?
Jsem
úplně sama sebou.
Báli jsme se o tebe.
Můžeme jít ven, Gerdo?
- Do zahrady. - Měla bys odpočívat.
Prosím.
Nesmíš se o mě dál bát.
Starý zvyk.
Měním se jen pomalu.
Jak jsem si zasloužila takovou lásku?
Už se nemáš čeho bát.
Ne.
Minulou noc
jsem měla nejkrásnější sen.
Snila jsem, že jsem dítě v mámině náručí.
Podívala se na mě
a oslovila mě Lili.
Lili.
Ne, nech ji.
Nech ji letět.
Deníky Lili Elbe se staly základem přelomových pamětí "Muž na ženu" vydaných v roce 1933.
Její statečnost a průkopnický duch zůstává inspirací pro současné transgender hnutí.
Gerda pokračovala v malování portrétů Lili do konce života.
přeložil DoubleJo z SK do CZ rad.mas