Jedem!
Co?
Makoto, házej konečně!
Neslyšeli jste nic,
odtamtud?
Slyšels něco?
Co jako?
Zvláštní.
Hej, Makoto!
Jedem!
Sakra!
Dobrý!
Včera jsem
si nestihla
sníst pudink.
Jakej pudink?
To ti ho zase snědla ségra?
Schovala jsem si ho na potom.
A moje blbá ségra mi ho jako vždycky sní!
Pozor!
To ne! Už zase!
Sestro?
Makoto! Makoto!
- Nad tebou! Nad tebou! - Nade mnou?
Au!
Au.
Vstávej konečně!
DÍVKA, KTERÁ SKÁČE ČASEM
Proč jsi mě nevzbudila?
Budila jsem tě!
Měj se hezky!
Dnes je 13. července
- Je hezký den! - Hezký den?
7, 1, 3 jsou šťasná čísla
Makoto. Tak jsi konečně vstala?
Dobré ráno, tati!
- Dobré ráno. - Tak já běžím!
- Makoto! Počkej! - Co je?
Odnes to tetičce, až půjdeš ze školy.
- Je to od babičky. - Já s tím nechci jít do školy!
- A zeptej se jí... - Co?
kdy se konečně vdá.
Jo.
Dobře.
Tak už běž!
Dávej na sebe pozor!
KIYOSHI YOSHIDA HANAKO OKU
Dobré ráno Mako-chan!
Dobré ráno!
YOSHIO OHARA SHIGERU NISHIYAMA
KURANOSOVA OBCHODNÍ SPOLEČNOST
Omlouvám se, tohle se mi stává každý den.
NIZO YAMAMOTO C. KANEDA
Chiaki!
Makoto, jsem zaneprázdněný, tak mě neotravuj.
Dávej pozor, s kým mluvíš!
- Už jsi zase zaspala? - Buď zticha!
Co to máš v tom koši?
- Co je ti do toho. - No tak, řekni mi to!
YOSHIYUKI SADAMOTO
Na poslední chvíli, jako vždy.
Alespoň, že jsi nepřišla pozdě. Tentokrát.
Ty seš tu zas moc brzo. Meješ se vůbec ráno?
Buď zticha! Prostě chodíte pořád pozdě!
Nepřišli jsme pozdě. Podívej!
Měli jsme štěstí!
- Já měla štěstí! - Tak ty, jo?
Na některé lidi se lepí smůla, jak se říká.
To ale není můj případ.
Připadá mi, že jsem spíše dítě štěstěny.
Tak, co asi mohlo být důvodem mého zpoždění?
- Písemka? - Správně, Hayakawo! Vyndejte si tužky!
MAMORU HOSODA
Řekla bych, že mívám vždycky štěstí.
Štěstí a dobrou intuici.
Takže mám i docela dobré známky.
Nejsem sice žádný génius, ale nejsem ani hloupá.
Ještě pět minut!
Nejsem hloupá...
Ještě pět minut!
Tohle je výjimka.
Nejsem nijak zvlášť šikovná,
ale nejsem ani extrémně nešikovná.
Málokdy dělám chyby, kterých
bych musela později litovat.
To pálí!
Cos to udělala, ty trdlo!
Hasičák!
- Takase-kune! - Jo!
Tohle byla taky výjimka.
- Jsi v pořádku? - Upálila jsem si ofinu.
Normálně bývám opatrná a vyhýbají se mi zranění.
Doteď jsem také s každým dobře vycházela.
Hej, ty!
To snad ne!
Co to děláš, člověče?
Ty!
Já těmhle blbostem a horoskopům nevěřím.
Ale jsou tam špatné věci. Je to riziko.
Sama se musí rozhodnout, jestli to riskne.
9 BODŮ. VÍCE SE SNAŽ!
Makoto!
Copak?
- Už jsi se rozhodla? - Ne.
- A ty? - Já taky ne.
- Tak je to dobrý. - Tak rychle se člověk nemůže rozhodnout.
- Člověk přeci nevidí do budoucnosti. - Ta je stejně nekonečná.
Hej, Makoto!
- Jak dlouho ti to bude ještě trvat? - Tak nám pojď pomoct!
Seš fakt vtipná!
- Pospěš si! - Jo.
Co si asi vybere Chiaki-kun?
Určitě přírodní vědy.
V matice je fakt dobrej.
Ale jen v ní. Proč o něm vlastně mluvíš?
Hej, pojďte někdo pro sešity. Kdo má dneska službu?
- Kdo? - Ty jí máš!
To je tíha.
A je to.
ČAS NA NIKOHO NEČEKÁ.
Je tu někdo?
Co?
Myslela jsem, že tu někdo byl.
Co?
Co je to.
Co je to?
Člověče, ty jsi blázen!
Mě z toho bolí břicho.
- Moc se směješ. - Přesně tak. Moc se směješ.
- Protože je to k smíchu. - Tohle není sranda!
Nechceš se nechat v nemocnici vyšetřit na CT?
Nic mi není.
Musíš si dávat pozor. Co když se ti to stane znovu.
Nestane. Nesmí. Nedovolím to.
Ale fakt. Jak se může někomu něco takovýho jen tak z ničeho nic stát?
Nebylo to z ničeho nic.
Někdo tam byl.
Někdo tam byl?
A kdo?
Hmmmm.
Proč bych tě zrovna já shazoval?
- Mmmmm. - Takže jsem to jako byl já?
Kdo to teda byl?
To je vedro.
Už brzo budou prázdniny. Tak vydrž!
Přesně tak! Letní prázdniny! Mohli bysme spolu někam vyrazit!
Kam například?
Do Narity!
Tam jsme byli minulý měsíc.
- Copak vůbec nemáš fantazii. - Kam teda?
- Někam k moři. - Tam je hrozný vedro.
A co jet na ohňostrojovou párty? Můžem si vzít yukaty.
Já žádný nemám.
Kosuke, kam bys jel ty?
Do knihovny.
Pilně se učit.
Kdo se v tomhle vedru jen učí, ten z toho zblbne.
- To vy se neučíte vůbec! - S tím na mě nechoď.
Čím teda chceš jednou být?
Co?
Hotelový magnát.
- Nebo naftový magnát. - No tak,
mluv vážně!
A co...
co ty, Chiaky?
Já?
Já...
Měli byste o tom oba začít vážně přemýšlet.
To už jdeš?
Máma chtěla, abych ještě něco zařídila.
Ty seš teda dobrá!
Necháš mě tu s ním samotnýho?
- Tak zatím! - Ahoj!
Ahoj!
- Jdeme! - Za chvilku vylezou panáčci!
Opravdu?
Hej! Jseš snad slepá?
Omlouvám se.
KURANOSOVA OBCHODNÍ SPOLEČNOST
Kdyby to byl dneska
docela normální den,
tak by se nic nestalo.
Ale...
Zapomněla jsem, že dneska je můj něšťastný den!
Nemůžu uvěřit tomu,
že zemřu.
Můj poslední den.
Kdybych to bývala věděla,
tak bych vstala dřív.
Nezaspala bych a nepřišla bych pozdě.
Nestala by se mi ta nehoda s fritováním.
Nespadnul by na mě ten blbeček.
Dneska mohl být
docela pěkný den.
Jauvajs.
Hej! Copak se vůbec nedíváš na cestu?
Omluv se! Honem rychle se omluv!
- Moc mě to mrzí. - Víš, proč máš oči vepředu?
Aby ses mohla koukat před sebe! Jasný?
Ano. Moc se vám omlouvám.
Bože můj.
Mami, podívej!
Cože? To už je tolik?
Cože?
Haló?
Yoshiyama-sane.
Z DŮVODŮ REKONSTRUKCE...
Jen klídek. Hned přijde.
- Makoto! - Teto!
Tetičko!
Jsem na živu? Vypadám živá?
Není na mně nic divnýho?
Tvoje ofina vypadá divně.
Tak to byl skok v čase.
Skok v čase?
- Ten vlak už tě skoro přejel. - Jo.
- Vyletěla jsi z kola. - Jo.
Ale když jsi dopadla na zem, tak jsi byla v čase zpátky.
- Přesně tak. - To byl skok v čase.
Čas se vrátit nedá.
Nedá vrátit?
Čas nejde přetočit zpátky.
To znamená, že jsi se vrátila ty sama.
Přeskočila jsi v čase kousek do minulosti.
- Opravdu? - To není nic neobvyklého.
Děvčatům ve tvém věku se to občas stává.
Ne, ne. Něco takového přece není možné!
- Mně už se to stalo. - Cože? Opravdu?
Například v neděli. Od rána se povaluju.
Nemám chuť vůbec
nic dělat.
A najednou je večer.
To je ale překvapení.
Kam zmizela má krásná neděle?
Nemůžeš mě alespoň jednou brát vážně?
Jsem ráda, že žiješ.
Tak se přece usměj.
- Jsi tam? - Hm?
- Pojď mi pomoct. - Dobře.
Ukaž mi, jak to umíš.
Ale já to neumím!
Zkus to ještě jednou a určitě ti to půjde.
Ne, nepůjde mi to!
Ale ty jsi opravdu letěla, Makoto, že je to tak?
- Takhle? - Ano. Tady to odečteš.
Co to bylo? Zemětřesení?
Sestřičko! Néé!
Nééé!
Byla to moje chyba! Moc mě to mrzí!
Chtělas to udělat kvůli tomu pudinku?
Co jsem chtěla udělat?
- Nesmíš mi umřít! - Vždyť já neumírám.
- Kam jdeš? - Nakupovat.
- Já ti koupím jiný pudink. - To je dobrý.
- Ty se na mě zlobíš? - Ne.
- Určitě se nezlobíš? - Ne, ne.
- Hustý! - To nic není.
Dokážu skákat časem?
Ne. Není přece možný, abych to uměla.
Takového něco přece nejde!
Je...
...déém!
Jauvajs.
Kde to jsem?
Ach tak. Vždyť jsem doma.
Pudink.
Pudink tu pořád je. To znamená...
Je úterý, 12. července.
Památný den...
Je tam ještě ten pudink?
Ten je ale Makoto, ne?
Ta se šla jistě najíst s Kosukem a Chiakim.
Opravdu? Tak je můj!
To teda není! Je můj!
Makoto?
Ty už jsi doma?
Kde je ten pudink? Kde ho mám?
Je pryč.
- ViděIs to? - Jo!
- Co měI vidět? - Ta holka jak skočila. To byl skok.
- To je pravda. - Na chvíli dokonce zmizela.
Jak mohla zmizet?
Už si zase vymejšlí.
Fakt nekecám!
Takže jsem
proskočila časem?
Dobrý!
Takže...
to...
není žádný sen!
Umím skákat časem.
Umím to!
Tak já jdu!
- Dávej na sebe pozor! - Měj se.
- Kolik je hodin? - Proč?
Dnes je 13. červenec
a ten je přezdíván...
Dobrý ráno!
Dobrý ráno.
Dobrý ráno!
Co?
Na poslední chvíli, jako vždy.
Alespoň, že jsi nepřišel pozdě.
To ty jsi tu brzo. Meješ se ráno vůbec?
Nemluv blbosti! Raději bys měI dřív vstávat!
Cože? Jak to, že už jsi tady?
Táák, hotovo!
Takase-kune?
- Vyměníme si to? - Dobře.
Co je?
Pálí!
Zůstaňte v klidu! Dejte pryč plyn!
Hasičák!
Jo!
Takase, ty idiote! Tohle si vypiješ!
Mrzí mě to.
Kam asi půjde Chiaki-kun, co myslíš...
To není zrovna to, čím bych se teď zabývala.
Hop!
- Och! - Co to bylo?
Jsi v pořádku?
100 BODŮ. VÝTEČNÉ!
Chtěla bys jít na přírodní, nebo společenské vědy?
Asi pojedu na jeden rok do zahraničí.
- Co tím myslíš? - Výměnný školní pobyt v cizině.
Co to povídáš?
Vždyť jsi pokazila všechny testy z angličtiny.
To nevadí. Time waits for no one. , tak je to.
- Hej, Makoto. - Ahooj!
Melounovou limonádu a dvakrát colu!
Proč jsme šli místo na baseball na karaoke?
Můžem si jít zahrát po karaoke.
To by musel mít den víc hodin.
- Ano? - Máte ještě pět minut.
Dobře, pak půjdeme.
Čas vypršel?
Melounovou limonádu a dvakrát colu!
Proč jsme šli místo na baseball na karaoke?
Co to tu vyvádíš, Makoto?
Nic. Jen jsem zakopla.
Jak je to možný? Vždyť jsi tu seděla?
To je fuk. Zpíváme!
- Ano? - Máte ještě pět minut.
Dobře, pak půjdeme...
...nikam nepůjdeme!
- Co to tu vyvádíš, Makoto? - Zakopla jsem.
Jak je to možný?
Vždyť jsi tu seděla.
Tak jedem! Zpíváme dál!
Promiňte,
mohli bysme dostat melounovou limonádu, colu a zázvorové pivo?
Tak už jsem doma!
Proč tak chraptíš?
- Karaoke. - Jak dlouho jste tam byli?
- Asi deset hodin. - Nepovídej hlouposti!
Jsem hotová.
- Co je k jídlu? - Slepičí polévka.
Co? Nedáme si raději teppanyaki?
Měli jsme je předevčírem.
- Teppanyaki... - Dost řečí.
Máš chodit domů dřív, když chceš speciality...
- Co to má být? - Co? Ale nic.
Ááá! To je přesně ono! Dobrou chuť!
Jak může takhle všechno chytit?
Jak to může dokázat s takovým postojem?
- Už zase? - Jak to může všechno trefit?
Neexistuje nic, co bych
dopředu nevěděla. Vůbec nic!
Vždycky ve všem vyhraju!
Je toho tolik,
muselo tě to hodně stát. - To nestojí za řeč.
To je za to, že mi vždycky dobře poradíš.
Když mi dojde kapesné,
tak se vrátím v čase a dostanu nové
a mám zase tolik, kolik jsem měla.
Můžu tam a zpátky, kdy se mi zachce.
Ráno můžu vyspávat.
Když něco zapomenu, tak si to jdu vyzvednout.
Můžu jíst svoje oblíbená jídla kdy se mi zachce!
Kdyby ti utekl nějaký seriál, tak mi klidně řekni
a já ti ho nahraju.
- To je legrační. - Proč?
Vypadá to, že jsi s tím zatím neudělala nic pořádného.
To není pravda.
Skákat v čase je skvělá věc. Nedá se s tím přestat.
Každý den si užiju tolik legrace. Pořád se jen směju a směju.
Všem se ale nemusí líbit to, co ty považuješ za legrační?
Co?
Myslíš?
No, nevím.
Chutné!
Nic špatného se nemůže stát a když jo
tak se prostě vrátím.
Můžu vymazat cokoliv a kdykoliv.
ZNAMENÍ BERANA
Cože? Dneska je to super! Dnes je tvůj šťastný den!
Jinak bys musela čekat další rok!
Takže dneska mu to řekneš, jo?
Prostě se ho zeptáš a uvidíš, co se stane.
Senpaii!
- Já? - Senpaii počkej.
Já, ehm...
Kaho!
Ano.
Jdeme!
Dobře!
Co chtěj?
To je jedno. Pojď.
Přestaň házet jako holka.
Musíš zapojit rameno.
Ahoj.
- Jdeš pozdě. - Omlouvám se.
- Kdo to byl? - Ty holky před chvílí?
To byli dobrovolnice ze střední školy.
- A co chtěli? - No.
Ptali se, jestli s tebou chodím.
- My spolu nechodíme. - To jsem řekl.
No a?
Já nevím,
řekla, že ona by chtěla.
Vážně?!
- A co ty? - Odmítnul jsem ji.
Co? Ty seš hroznej.
- Počkej, počkej. - Musela mít odvahu, když se tě dokázala zeptat.
Proč jsi jí odmítnul? To já bych s ní chodil.
Nechte toho...
Jako středoškolačka neodpovídala tvé ideální představě?
Tak to není!
TUDY
Ještě budeš litovat, žes jí odmítnul, za mnou pak ale brečet nechoď.
Už o tom nechci mluvit.
Mějte se.
Ahoj.
- Kde máš kolo? - No jo...
- Sedni si dozadu. - Svezeš mě?
Myslíš, že o ní fakt neměI zájem?
Alespoň to tak řekl.
- To mě překvapuje. - Co?
Člověk by řekl, že by chtěI mít přítelkyni.
Je to přesně ten typ.
Pak už by s námi ale nechodil hrát baseball.
No, házet balónem ještě neznamená hrát baseball.
Někdy si říkám,
že my tři spolu zůstaneme navěky, co říkáš?
My budeme chodit pozdě, Kosuke nám bude nadávat.
Já nechytím míč, ty se budeš smát.
- Makoto? - Hm?
Nechtěla bys
se mnou chodit?
Zastav.
Řekla jsem, zastav.
- Co to mělo znamenat? - Co?
Co jsi řekl?
- Choďme spolu. - Jak tě něco takovýho mohlo napadnout?
Napadlo mě to, když jsme se bavili o Kosukem a tak.
Nevypadám přece tak špatně.
Vážně?
Vážně.
Po-po-počkej!
Co je? Zlobíš se?
Makoto?
Co to vyvádíš?
Ale nic.
Ještě budeš litovat, žes jí odmítnul, za mnou pak ale brečet nechoď.
- Už o tom nechci mluvit. - Mějte se.
Ahoj.
Co? Kde máš kolo?
Svezu tě.
Kosuke, ten darebák, mě předběhnul.
Vždyť ani není jistý, že má přítelkyni.
Pokud ale přítelkyni má, tak se bude věnovat raději jí, než nám.
To přece nemůžeš vědět.
Zatraceně! Bez Kosukeho už to nebude baseball, catchball.
Nejdřív se zamysli nad tím, jestli Kosuke fakt nějakou má.
No a kdyby nějako měI,
Makoto, nechtěla bys
pak se mnou chodit?
Néé! Už zase tohle téma!
Pokud ale přítelkyni má, tak se
bude věnovat raději jí, než nám.
Hele, už jsem ti říkala, jak je ta moje ségra blbá?
Teď přece mluvíme o Kosukem.
Raději budem mluvit o ségře!
Jestli si Kosuke našel přítelkyni...
Moje ségra je...
Chceš se mnou chodit?
Ještě budeš litovat, žes jí odmítnul, za mnou pak ale brečet nechoď.
Už o tom nechci mluvit.
Co? Makoto?
- Nasedni si! - Ne.
Co jí tak najednou přeletělo přes nos?
Co je s ní?
- To je tvoje vina. - Proč moje?
TUDY
Já si vždycky myslela, že máš Chiaki-kuna docela ráda.
Nemyslíš si, že by na něj měI někdo dávat pozor, když je tak problémovej?
Možná, že máš pravdu.
Proč s ním teda nechceš chodit? Měla bys to zkusit.
- Vyloučeno! Vyloučeno! - Proč?
To je pro mě nepředstavitelný,
aby byl pro mě Chiaki něco víc, než kámoš.
Když to nepůjde, tak to můžeš vždycky vrátit.
Umíš to přece.
Ne, to není potřeba.
I jednostranná láska se někdy může stát opětovanou. Za zkoušku to stojí.
V žádném případě. To je nemožné!
Tak je to.
Tohle jsi teda úplně přeskočila.
Chudák Chiaki-kun. Už ti otevřel své srdce...
ale vlastně o tom ani sám neví.
Chiaki-kun přišel na naší školu teprve na jaře, že jo?
- Už byl na různých školách. - Jo, možná.
Prý žil i v zahraničí.
To si nemyslím.
Na to je moc hloupej.
- To není. - Ale je.
Myslíš, že něco provedl na předchozí škole?
- Tak se ho na to zeptej! - Neznám jeho mail, nebo něco.
Vždyť jste spolu ve třídě!
Ty ale s Chiaki-kunem kamarádíš.
Na takové věci se ho neptám.
- Zas tak dobře si nerozumíme. - Teď Ižeš!
Nelžu. Kromě toho...
Přestaňte!
- To jsou kluci od hasičů. - Přestaňte!
Hej, kdo to vypnul?
To je Mamiya!
Jděte si po svých.
- Tak se měj, Takase. - Čau.
To jsou idioti. Jseš celej mokrej.
Jsi v pořádku, Takase-kune?
Včera mě polili colou.
Tak jsem je polil kafem.
Jestli budeš takhle reagovat,
tak tě nikdy nenechaj.
Makoto!
Dívala jsi se včera na baseball?
Saito byl špičkovej!
Proč se pořád díváš jinam?
- Nedívám! - Tak co je teda s tebou?
- Vůbec nic. - Co je? Řekni mi to!
- Co je s tebou? - Už jsem ti řekla, že nic!
Co se děje?
To jseš ty?!
Proč jsem si to s tebou jen měnil?
Já jsem přece nemohla vědět, že...
Je to tvoje vina. Ty krávo!
Kdo je u tebe kráva?
- Neštvi mě, nebo ti to hodím na hlavu! - Jo!
Tak dělej!
Co? Já to fakt udělal.
Idiote!
To je ale sprosťák. Jak si může dovolit, ti takhle nadávat?
Ty mi přece taky pořád nadáváš!
Ale já to tak nemyslím.
Co je? Proč jsi na mě dneska taková?
Celej den se chová divně. Že jo, Hayakawa-san?
Co?
- Je to možné. - Neříkáš to přesvědčivě, co?
No víš, my dva jsme spolu ještě nemluvili.
Makoto!
Není tu!
Kde je?
- Stalo se něco? - Co?
Ne, vůbec nic.
Určitě jsi jí řekl něco, čím jsi jí naštval.
MěI bys k ní být milejší, víš, že je přecitlivělá.
Nic jsem jí neřekl.
Nic!
Tak házej!
Nemůžu házet a přemýšlet zároveň.
Sakra! Já fakt nevím!
Ach, to je od Yuri.
Přihodilo se něco báječného!
Něco báječného?
COPAK? POVÍDEJ!
SMS ODESLÁNA
Ano.
Počkej moment.
Co to asi může být?
Pospěš si! Jinak nebude místo!
No, já se dneska necítím moc dobře.
Chceš jít k doktorovi?
Ne, tak zlé to zase není.
Pojďte rychle! Něco uvidíte!
Přestaň, Takase!
Mám přestat? To vy s tím pořád nechcete přestat!
- Byla to naše chyba! - Tak už si nezačínejte!
- Zašel příliš daleko! - MěI by sem přijít učitel!
Takase-kune, přestaň!
Takase-kune!
Konno!
Ty jsi to po mě chtěla, že jo?
Ne, já ne!
Ale jo!
Co je?
Krucinál! Krucinál!
- Nech toho! - Takase!
Nedě..., nedělej...
Takase!
Chiaki!
- Jsi v pořádku? - Yuri?
- Záchvat šílenství! - Která třída?
Rychle učitele!
Já za to nemůžu! Já ne!
Yuri?
Jsi v pořádku?
Jak je ti? Yuri!
Jsi v pořádku? Yuri!
Neplač.
Tak zlé to zase není.
A co když budu mít jizvu?
Tak s tím něco udělám.
Něco?
Jo, něco.
- Kluci sem nesměj! - Bolí to?
- Jo. - Ukaž.
- Ne. - Ale jdi.
Díky.
- Mrzí mě to! - Ale jakto?
Opravdu mě to mrzí.
Tak kdo jde prvního na ty noční hry?
Mohli jsme tam jít přece ve třech!
Tolik jsem se těšila.
Už jsem řekl, že mě to mrzí.
Hayakawa-san s tím souhlasí.
Půjdeš s ní?
Jasně!
- Jsi v pořádku, Makoto? - Myslíš to vážně?
A proč ne?
Jak bych to řekl. Yuri má pochopení pro moje zájmy.
Pak je to v pořádku!
Hej! Blázníš!
Kam to hážeš?
Tak jsem tady!
Co? Večeře nebude?
- Zrovna na tom pracuju. - Jakto?
Makoto všechno snědla.
Co to má být? Vždyť tam chtěI jít se mnou?
Teď jsem se málem utopila.
Co to má být?
90?
Makoto!
Pusť mě!
Teď se to ukázalo.
Byly jsme oklamány.
Svět je plnej Iží.
Ve dvou se dá hrát tak catchball.
Zítra sem Chiakiho třeba přivlečeme!
No a co Yuri?
Když mu řekneš, že ti chybí,
tak určitě přijde.
On mi ale nechybí.
Chiaki chodí s Hayakawa-san, protože jsi ho odmítla.
Neodmítla!
Co má znamenat to "hé"?
To jen tak.
A co ty? Nechceš žádnou přítelkyni?
Kdybych měI přítelkyni,
tak bys pak už byla úplně sama.
Myslela jsem, že bys to mohla zkusit s Kosuke-kunem.
Když máš problémy, tak ti přece Kosuke-kun vždycky pomůže.
Kosuke se tak chová ke každému.
Choď s ním!
- Proč bych měla? - Když to nepůjde
tak to můžeš posunout zpátky na začátek.
- To v žádném případě neudělám! - Proč?
Zahrávat si s city jiných...
Nechceš být tak podlá?
Cestuješ přece časem, jak se ti zlíbí.
Až doteďka jsi to tak dělala.
Cože? Takhle to bereš?
No jo.
Čarodejnice.
Fakt je to čarodejnice.
Zas ten obraz!
Všimla sis ho?
Vždyť si ho tu prohlížíš pořád.
Když se na něj člověk dlouze zahledí,
tak je mu hned lehčeji u srdce. Zvláštní obraz.
Umělec je neznámý.
Umělecká hodnota taktéž.
Při restaurování se zjistilo jen jedno.
Že byl ten obraz namalován
před staletími, v časech válek a hladomoru.
Jak mohl někdo v tak
hrozné době namalovat tak krásný obraz?
HISTORIE JAPONSKA
FIREMNÍ TESTY
Tak jak to vypadá, Konno?
Jako jediná sis nevybrala žádný kurz.
Konno!
- Konno! - Ano!
Nemusíš být tak rozpustilá jen proto, že máš ve škole zrovna dobré výsledky.
Ano.
Zvláštní.
Nebylo tam minule číslo 90?
Přesně tak! Zeptej se jí sama!
- Jo, ale... - Co?
Hej vy dvě!
Co, co chcete?
Konno-senpai! My jsme dobrovolnice.
Potřebujeme se tě nutně na něco zeptat.
O nic nejde.
Kôsuke-senpai je pořád...
...ve tvojí blízkosti.
Ne! Přestaňte!
Chodíte
spolu? - Chodíte spolu?
Chodíte spolu?
Když jsem byla tenkrát na základní škole.
Do domova důchodců, kde je moje babička,
chodili tenkrát pomáhat středoškoláci.
Jednoho z nich si babička obzvlášť oblíbila.
Pořád mi o něm vyprávěla.
Jak je to milý a kamarádský člověk.
Opakovala to pořád dokola.
Protože mi to pořád opakovala,
tak, ačkoliv jsem se s ním nikdy nesetkala,
jsem se do něj pomalu ale jistě zamilovala.
Hezká historka.
Pak jsem se dozvěděla,
že se jmenoval Kosuke Tsuda.
Takové věci se stávají.
Ale jak vidíš, tak je velmi stydlivá.
Chtěli bysme jí nějak povzbudit.
Nedávno konečně řekla tomu klukovi,
že s ním chce chodit. - Minule, já vím.
Kosuke-senpai řekl...
"Existuje jedna dívka, kvůli které to nejde. "
"Proto mi odpusť, že s tebou nemůžu chodit. "
- Co? To znamená... - To si zas nemysli.
"Je tak hloupá a přece získala víc bodů!"
"Teď se musím ještě víc učit. Proto...
mrzí mě to... " řekl.
Řekl, že jsem hloupá?
- Já? - Pak Kôsuke-senpai řekl,
že s tebou nechodí.
Ale co ty poslední dny?
Vypadalo to úplně jinak!
Tak nám to hezky vysvětli!
Moment. Už vám rozumím. Rozumím!
Něco s tím provedu.
Něco?
Prostě něco!
Co se děje?
ZNAMENÍ BERAN
Já, víš...
Kaho!
- Takže... - Kôsuke!
Cože? NeviděI jsem tě náhodou
jít támhle na hřiště? - To je jedno!
Její babička je ti moc vděčná, že jsi se o ní v domově důchodců
tak hezky staral. To bylo moc milé, Kosuke!
Jaktože znáš mojí babičku?
- Jak? No, hrála jsem s ní kuželky. - Moje babička je upoutaná na lůžko.
Ehm, tak to bylo...
- Zavolej mě, až si to vysvětlíte. - Hej, Kosuke!
Ještě jednou!
Takže...
Kosuke!
- NeviděI jsem tě... - Stop!
Jsi pěkný zbabělec! Závidíš mi moje známky!
To s tím nemá nic společného.
Co? Jen tak se tu vynoříš a nadáváš mi! Co s čím nemá nic společného?
No, moje známky nemaj
nic společného s tím, že se do tebe Kaho-chan zamilovala.
To není pravda!
- To není pravda! - Ale Kaho-chan...
- Tak to vůbec nebylo. - Kosuke, počkej!
Musím to celé udělat věrohodnější.
Co to tu proboha vyvádíš?
Vrátila jsem se moc daleko!
- A teď přijdu pozdě! - Makoto!
Broskve!
Jedem, kravata!
Co to jako bylo?
- Šílený! - Nečumte! Pokračujte!
A vy tu udělejte místo!
Kaho!
Nevím nic přesnějšího, ale máš jít ven!
Za kým?
Kam mám jít?
- Co mám dělat? - To uvidíš.
- Makoto!? - Potom!
To se máme dívat na tohle?
Tak do toho!
Co to tu vyvádíte?
To bolí.
Jseš zraněná!
- Můžeš vstát? - Ano.
- Je podvrtnutý. - To je dobrý.
- To vůbec není dobrý! - Ach! Kosuke-senpai!
Chytni se mě.
Omlouvám se.
- Co tomu říkáš? - Zdá se...
že to funguje!
Jasně!
Myslím, že se mi povedl udělat dobrý skutek.
Jaký to krásný pocit!
Zase nové číslo?!
Deset.
Deset?
Aha!
Jedna?
Nikdo tu není. Nejsem tu moc brzy?
Už jde.
Nezlob se. Chtěla jsem se tě na něco zeptat!
Yuri.
Vylekala jsi mě.
Co?
Vzala jsem za tebe ty sešity.
Zapomněla jsi, že máš službu.
Jo! Fakt!
Myslela jsem si to. Buď ráda, že jsme kamarádky!
A na co jsi se chtěla zeptat?
- Ale na nic. - Tak zatím.
Pověz, Yuri,...
nepotkala jsi tu někoho náhodou?
Koho myslíš?
Kohokoliv.
Kosuke.
Právě mi ta holka vyznala lásku.
Kdo ti to asi zařídil, co myslíš?
Půjčím si tvé kolo!
To ne!
Ma- ko-
to. Tak.
- Kde bydlíš? - Na jižní straně za nádražím.
Nejdřív pojedeme do ordinace.
Bydlím blízko od ní.
Makoto, vzpomínám si...
Na cestě sem jsem...
Potkala jsem Chiaki-kuna.
- Kosuke! - Ten už šel domů!
Drželi se z nějakou holkou za ručičky.
To ne!
Kosuke!
To jsem já.
Mohla bys prosím počkat, než se vrátím z ordinace?
Ne, teď ne.
Jo, teď hned.
Mrzí mě to.
- Prosím zanechte po zaznění... - Ne.
Co to dělám? Chci vrátit čas?
Ale vždyť se ještě nic nestalo.
Promiňte. Nestala se tu někde nehoda nějakému cyklistovi?
Ne, já o ničem takovém nevím.
Tak se nezlobte.
Prý nehoda. Vypadala vystrašeně.
Kosuke!? Kde jsi? Kosuke!
Chiaki.
Kosuke je doma.
- Nikdo nepřišel na hřiště. - Odpusť.
- Čekám tady! - Řekni,
chtěla jsem se tě
na to už hodněkrát zeptat.
Hraješ se mnou rád baseball?
- Co je to za otázku? - Já s tebou
hraju ráda.
To ale pořád neznamená, že jsi lepší.
Ty do toho dáváš jen sílu.
Lepší, než jí nemít.
Co je na tom k smíchu?
Už dlouho jsme si nepopovídali.
Vždyť jsme spolu ráno kecali.
No jo.
Máš pravdu.
To ti tolik chybím?
- Cože? Ty blázne! - To byl vtip!
Fakt.
Kromě toho,
taky bych se chtěI na něco zeptat.
- Na co? - Je to dost blbá otázka.
Jaká?
- No... - Řekni to. Dělej!
Neskáčeš ty takhle náhodou časem?
Je to pravda, že jo?
Hej, Makoto! Makoto!
Kromě toho,
taky bych se chtěI na něco zeptat.
Je to dost blbá otázka.
- No... - Počkej!
Budeme si povídat o mojí sestře.
- Proč? - Moje ségra...
je tak blbá... - Já jsem se chtěI...
Tak nic. Počkám tu na tebe.
Odkud ví Chiaki...
Nula.
To číslo ukazuje kolikrát můžu proskočit časem.
Vyplejtvala jsem si poslední pokus.
Ale vždyť je to jedno.
Teď, když je Kosuke v bezpečí.
Hej, Makoto!
Půjčil jsem si ho ještě!
Počkej! Kosuke!
Hej, jseš snad slepá.
Alespoň se omluv! Hej!
KURANOSOVA OBCHODNÍ SPOLEČNOST
Kosuke! Zastav!
Kosuke!
Zastav!
Kosuke! Kosuke!
Kosuke!
Co se stalo?
Je zraněná!
Zavolejte sanitku!
Zastav!...
Zastav!
Co se stalo?
Tak to přeci jen dokážeš.
Chiaki.
Jakto, že jsi tady?
- Co je s Kosukem? - Je doma a v pořádku.
Ale vždyť byl teď...
Ty jsi tastavil čas?
Umíš taky
skákat časem?
Kdybych ti řekl, že přicházím z budoucnosti,
vysmála by ses mi?
V době, ve které žiji
byl vynalezen přístroj, díky kterému můžeš cestovat časem.
Tady ho mám. Člověk to musí sníst.
Díky tomu jsem se dostal do téhle doby.
Jenže...
jsem ho jako na potvoru někde ztratil.
Byl jsem zoufalý.
Všude jsem ho hledal
až jsem ho našel v laboratoři.
Byl už ale prázdný.
Nedalo mi spát to,
že by ho mohl najít někdo zlý,
kdo by ho mohl zneužít.
Jak to myslíš?
Bezpodmínečně...
Bezpodmínečně?
Bezpodmínečně musím vidět ten obraz.
I kdyby byl kdekoliv.
Jakkoliv by byl daleko.
A jakkoliv by to bylo riskantní.
Z DŮVODU RESTAURACE...
Tenhle obraz.
V době, ve které jsem žil už byl spálený.
Bylo neznámé i místo, kde se nachází.
Předpoklad jeho existence byl určen
pro tuto dobu, toto místo
a toto roční období.
Ty ho chceš jen vidět?
Jeden pohled na něj by mi stačil.
Už bych ho nikdy nezapomněI.
Ale...
teď už to nemá žádný smysl. Všechno je ztracené.
Jak to myslíš?
Tak,
že už se nemůžu vrátit zpět.
Ale jakto?
Protože jsem ukradl kolo, se kterým chtěI jet Kosuke.
Tím jsem si vypotřeboval svůj poslední pokus.
Co chceš teď dělat?
Už mi nezbývá čas.
Proč sis ho vypotřeboval?
Zvolil sis špatnou chvíli.
Byla to správná chvíle.
Ty to samozřejmě nebudeš vědět,
ale Kosuke a ta dívka
na tom přejezdu zemřeli.
Nemohl jsem na sebe vzít takovou vinu.
NeměI jsem jinou možnost.
Už jsem se musel vrátit,
ale zrovna bylo léto.
S vámi dvěma mi bylo tak
dobře a užívali jsme si spoustu legrace.
Poprvé v životě jsem viděI řeku.
Poprvé jsem jel na kole.
Ani oblohu jsem do té doby nikdy neviděI.
Především jsem ale
nikdy předtím neviděI pohromadě tolik lidí.
Řekni, Chiaki.
Existuje mezi
tím obrazem
a tvojí budoucností
nějaká spojitost?
Řekni
mi to!
Zamiloval jsem si tuhle dobu.
Hlavně baseball.
Cože? Nic jiného?
Baseball?
Kam koukáš? Hlupáčku.
Nehraj si se mnou!
Ten obraz...
ten obraz...
bude zase brzo vystaven.
Právě ho restaurují.
Pak se na něj půjdeme s Kosukem společně podívat.
Brzy už budou prázdniny.
Ano, Chiaki?
Chiaki!
Mrzí mě to, ale...
zítra už totiž nebudu existovat.
Jakto?
O existenci cestování časem je zakázáno mluvit.
Jasné porušení předpisů.
Proto už se taky nikdy neuvidíme.
Já budu mlčet. Nikomu nic neřeknu!
Chiaki! Kde jsi?
Hej, Chiaki!
Chiaki.
A co ty noční hry?
Mrzí mě to.
ChtěI jsi jít a námi na ohňostroj.
Mrzí mě to.
Copak mě nechceš vidět oblečenou do yukaty?
Odpusť mi to. Rád bych.
Sakra!
Chiaki!
Počkej!
Chiaki!
Chiaki-kun odešel ze školy?
Prý měI nějaké dluhy u Yakuzy.
Co?
- Jeho rodiče se rozvedli? - MěI nějakou vdanou ženskou.
Asi je těhotná.
Vážně?
Makoto, co na to říkáš?
On takový není!
Někoho asi zamordoval.
Možná baseballovou pálkou?
- Nebo nožem! - Idioti! On takový není.
- Hej Kosuke! - Hej Kosuke!
Co se jen mohlo stát?
Že ani tobě
vůbec nic neřekl.
Přitom
byl do tebe zamilovaný.
- Chiaki ti to řekl? - Bylo to na něm vidět.
Tys to nepoznala?
No, tohle nikdy nebyla tvoje silná stránka.
Proto ti to taky jistě ani neřekl.
Kosuke.
Jsem tak hloupá!
Říkal mi něco důležitého
a já to vždycky vrátila.
Proč jsem ho jen neposlouchala?
Makoto?
O čem to mluvíš?
Hej!
Je to už lepší?
Víš,
myslela jsem,
že ty, Kosuke a Chiaki
zůstanete napořád jen kamarádi.
Že i na konci roku nebudeš do nikoho zamilovaná.
A že si někdy v budoucnu najdeš někoho jiného.
Do včerejška jsem si myslela to samé.
Ale tak to není.
Na vysoké škole jsem se poprvé zamilovala.
Ihned jsme si padli do oka.
Jako bysme se znali už odjakživa.
Ale po škole to skončilo.
Jakto?
Jistě to bylo špatně načasované.
Co dělá ten muž teď?
Co asi dělá?
Řekl mi, že se jednou jistě vrátí.
Sice se mi nechtělo čekat
a je to už hodně dlouho.
Mně to ale dlouho nepřipadá.
Čas letí.
Ale Makoto,
ty jsi úplně jiná, než jsem já
Když se ti zdá, že by někdo mohl přijít pozdě,
tak mu poběžíš naproti, že je to tak?
Makoto! Máme melouny!
Táto!
Co je s ní? Vždyť vůbec nejí.
- Nešťastná láska! - Cože?
Miyuki, do toho ti nic není.
Když se ti zdá, že by někdo mohl přijít pozdě,
tak mu poběžíš naproti, že je to tak?
Co to je?
Byla tam přeci nula!
Možná, že...
- Makoto! - Ségra!
Nepřeraž se!
Makoto!
Protože Chiaki vrátil čas...
tak by to teď mělo jít...
Ahoj Mako-chan!
...i u Chiakiho!
Jedéém!
Klid prosím!
Klid!
To je Chiaki Mamiya.
Makoto!
Pojď sem!
Čau Makoto.
Slyšelas co řekl, Makoto?
Makoto!
Chceš se mnou chodit?
Jestli má Kosuke nějakou přítelkyni...
tak by na tom
přece nebylo vůbec nic špatného.
Makoto?
Jsi v pořádku?
Co asi tak Chiaki-kun dělá
ve svém volném čase?
Jistě nehraje pořád jen baseball.
ČAS NA NIKOHO NEČEKÁ
Yuri.
Existuje něco,
co jsem ti až do teďka nemohla říct.
Copak?
Já jsem do Chiakiho
zamilovaná.
Odpusť.
Tak je to.
Já jsem si to myslela.
Cestou sem jsem ho zrovna potkala.
Tak běž!
Makoto.
Čas na nikoho nečeká.
Kosuke.
Kde je Chiaki?
Nemohl se dočkat, tak šel napřed.
Byl nějaký nervózní. Tak si pospěšme.
Co je s tvojí přítelkyní? Udělala jsem to extra pro tebe.
- Přítelkyně? Čí? - Vlastně jo...
Všechno je zas od začátku.
O čem to tu mluvíš?
No jo...
Viděli nás!
Neřeknem těm třem tam ať si jdou zahrát s náma?
- Cože? - Jdi a zeptej se jich! - Proč?
Když nás bude víc, tak to bude větší legrace.
Řekni,
ty znáš ty holky?
Jo znám. A kromě toho...
půjčení kola tě bude stát 5000 jenů!
Rozumíš? Stojí 5000 jenů!
Co to má znamenat?
Jestli si chceš zahrát,
tak jim to musíš říct.
A děkuju ti,
žes tu počkal!
Makoto!
- Co? - Když běžíš, tak koukej před sebe!
Jo!
Jdeš pozdě. Kde je Kosuke?
- Nepřijde. - Proč? Co si vymejšlí!
Kde jsi to našla? Víš ty vůbec,
co to znamená?
Vím to.
Od koho?
Od tebe, Chiaki.
Já jsem ti nic neřekl!
Proč bych ti to měI říkat?
Všechno jsi mi vyprávěI.
O tom, odkud přicházíš.
O tom, k čemu je tohle.
Všechno.
Hej.
Opravdu!
- To je dobře. - Kde jsi byla?
- V budoucnosti. - Umíš skákat časem?
Teď už ne.
- O všem jsem ti vyprávěI? - Jo.
- Tys tomu věřila? - Jo.
To je teda pěkný.
- Je to tak. - Přišla jsi sem, abys mi to řekla?
Jo.
Proč jsem ti to jenom říkal? Já blbec!
Až budeš zpátky, tak si prohlídni ten obraz.
Nikdo ho nespálí.
Butete si ho moct prohlídnout i vy ve tvé době.
Postarám se o to.
Jo.
To je od tebe hezké.
Už budu muset zpátky,
i když začíná léto.
Bylo mi tu s vámi
dvěma moc hezky.
Takhle jsi to předtím neřekl.
Jak jsem to řekl?
Neřeknu.
Proč ne?
Hele, jak jsem to teda řekl?
Neřeknu.
Řekni to! Jinak bych na to musel pořád myslet!
Hele! Zamilovaný páreček!
Zamilovaný! Zamilovaný!
Och ta láska...!
- Zamilovaný! - Buďte zticha!
Pojďte, rychle pryč!
Pozdravuj Kosukeho.
Tak rád bych se s ním rozloučil.
Jo.
Ještě...
Makoto.
Co?
Už dlouho jsem ti chtěI něco říct.
Víš,
měla bys dávat větší pozor kam a do čeho skáčeš!
Ty jsi
totiž hrozně neopatrná.
Vždycky nejdřív přemýšlej, než něco uděláš.
Jako třeba teď!
To měla být jako tvoje slova na rozloučenou?
Hlupáčku! Jen si o tebe dělám starosti.
Já to přece chápu. Díky, že máš o mě starost.
A teď už konečně běž!
- Proč jsi naštvaná? - Už běž!
Měj se hezky.
Měj se hezky!
Proč?
Počkám na tebe v budoucnosti.
Přijdu tam za tebou.
Poběžím tam za tebou!
Makoto!
Hej, Makoto!
To by mě zajímalo co se stalo?
Že ani tobě nic neřekl?
Odešel ze školy a odjel do zaharaničí?
Taková blbost!
Omlouvám se!
To je dobrý, Kaho.
On určitě nejlíp ví, co má dělat.
Řekni, víš něco bližšího?
Ne, nevím.
Hop!
Omlouvám se!
Opravdu.
Ostatně teď už přesně vím, co jednou budu dělat.
Hm? Copak?
To je tajný!
Co to má být? Řekni!
Snad někdy jindy.
Konno-senpai!
Jo!
Hop!
Skvělej hod!
Házím!
Hop!
DÍVKA KTERÁ SKÁČE ČASEM