-Stop! -Charlie!
Nej! Efterlad mig! Slip mig!
-Vi skal afsted nu, ellers dør vi! -Efterlad mig! Stop!
Sigur, det er mig.
Du skal vide...
at jeg eller ikke kan forestille mig livet uden dig.
...er også blevet knust, og tidlige rapporter anslår,
at flere landsbyer langs kysten er blevet ødelagt,
og over 350 er meldt savnet.
...hvis liv er blevet for ændret
-for den nærmeste fremtid. -...i hele verden.
Katastrofen omfang vurderes stadig.
Over 700 savnes i Trondheim i Norge.
...søger indenlands, væk fra kysterne.
Storbritannien er også blevet knust, og tidlige rapporter
anslår, at flere landsbyer langs kysten er blevet ødelagt.
Charlie?
Sigur, det er mig.
Du skal vide...
at jeg heller ikke kan forestille mig livet uden dig.
Ét spørgsmål...
Undskyld forsinkelsen. Må jeg begynde?
Jeg er så ked af at...
Jeg er sent på den.
Kom tættere på. Vent.
Hvis jeg må bede jer rette opmærksomheden mod skærmen.
Det røde, I ser, er, hvor de smittede krabber
gik i land i Japan.
Må jeg se dit skilt, tak?
Efter angrebet af smittede krabber,
der oversvømmede kystområder i Sydafrika,
Brasilien, Marokko og Indien.
-Hvordan går det? -Godt. Godt at se dig.
Fra den første kontakt
har bakrierne infiltreret samtlige vandkilder,
menneskeskabte og naturlige, hvor det er blevet introduceret.
Fyrre procent af Jordens befolkning lever ved kysten.
Hvis sværme af krabber dukker op andetsteds,
vil vi se en af de største bortdrivelser af mennesker,
som verden har set.
-Dr. Roche? -Ja?
Vi er klar over effekten
som opvarmning af havet vil have med stigende vandstande,
og antallet af mennesker, der vil blive drevet bort
såvel som den virkning det kunne have på bakterier,
vira, svampe, parasitter...
-Ja? -Sigur?
-Ser du det? -Ja.
Jeg ringer tilbage.
Dr. Roche, så...
fremkomsten af en mere dødbringende stamme er...
-desværre ingen overraskelse. -Nej, det er det ikke.
Men vi kunne ikke forudsige, at det ville blive båret til lands
i en invasion af en ukendt art,
der ikke lader til at have andre funktioner end at smitte os
med de bakterier, den bærer på.
Dr. Roche, antyder du, at krabberne bevidst forurenede vores vand?
Jeg antyder det ikke, hr. Peak. Det gør dataene.
-Hallo. -Riku, hej. Det er Sigur.
Jeg vil gerne tale med dr. Roche. Kan du arrangere det for mig?
Jeg taler med hende i eftermiddag.
Godt. Ved du også, om Leon Anawak skal tale?
Eller nogen fra Vancouver Island havinstitut?
Han står ikke på talerlisten. Hvorfor?
-Jeg vil gerne møde ham. -Hvornår?
Så snart som muligt.
Tror du, der er en chance for det?
Jeg ser, hvad jeg kan gøre.
Vil du sende mig ind i landet?
Det bliver værre, før det bliver bedre.
Det her er vores hjem.
Det ved jeg godt.
Jeg kan godt huske dig derude.
Da du var halvt så stor.
Du løb fra bølgerne, din mor jagtede dig på stranden.
Du følte dig mere hjemme derude end mellem nogen vægge.
Du har ret.
Det gør jeg stadig.
Tak for omtanken, Leon.
Men så længe Murray Cove er her...
vil de fleste af os blive.
Jeg er stolt af dig, knægt.
Der er en trøst i at vide, at man er, hvor man skal være.
Tak.
Tror du virkelig, det gør en forskel at rykke ind?
Det er sikrere end på kysten.
Jeg er enig med Kit. Rykke ind i landet. Hvorfor?
At konfrontere det på mine betingelser lyder bedre.
-Mens jeg er væk... -Holde øje med tingene? Ja.
Jeg skal gøre mit bedste.
Lad os håbe, at alt stadig står, når du kommer tilbage.
Gør os stolte, knægt.
NY BESKED RIKU SATO
Hvis vi antager, at angrebene ikke var tilfældige...
Hvilket jeg ikke tror, de er.
Ja, det ville betyde, at de er strategiske...
-En del af en samlet plan. -Jeg ved, hvordan det lyder.
Jeg har tænkt, så det knager over en anden forklaring.
-Og du finder ingen? -Nej.
Og det mere alarmerende er, at jeg tror,
at hvem der end står bag det, lærer.
Lærer?
Den bakteriestamme, vi fandt i hummerne,
blev bragt i land af fiskerne, der fangede dem.
Krabberne kom i land alene.
Du forstår vel, hvorfor jeg ikke nævnte det for rådet...
Jeg er tilfældigvis enig. Ligesom flere andre.
Kan du mødes?
I Trondheim?
Nej. I Kiel, Instituttet for havbiologi.
Jeg tror, du kender Katharina Lehmann.
Ikke godt, men vi har talt sammen nogle gange.
Sagen er...
Jeg lovede mine børn at komme hjem.
Jeg ved, det er meget at bede om.
-Hvornår? -I morgen.
Okay, jeg kommer.
Hej, Rahim. Leon Anawak er på vej. Kan du møde ham?
Tag ham med i laboratoriet.
-Fint. -Kan du? Tak.
Leon Anawak?
Ja.
Rahim Amir, jeg arbejder med professor Lehmann.
-Var det en god tur? -Jeg har aldrig fløjet i privatfly.
Så er vi to. Værsgo.
Kafeteriet er lukket, men vi har kaffe og sandwich
på kontoret, hvis du vil spise, før vi begynder.
Har du talt med de andre?
-Ja. Cécile. Leon. -Professor Lehmann?
Nej, jeg ville vente, til jeg havde støtte.
I de sidste dage...
uger... har vi alle set ting, der ikke burde findes.
Og... dog gør de det.
Bestande af havdyrearter vokser så eksponentielt,
at det trodser biologien.
Hvaler opfører sig som besat...
Udbruddet og omledningen af vand fra punkter i dvale
over lange distancer...
Arter smittet med mutantstammer af bakterie, der forgifter vand...
Jeg tror, at noget...
står bag de hændelser, vi alle har været vidne til.
Noget, der har gjort havene til et våben mod os.
Hvis de her fænomener... faktisk er forbundet,
så ligger de ude for de rammer, vi kender til,
at de på en måde skyldes...
en slags intelligent liv,
der vil fordrive os fra havene... Er det det, du antyder?
Ja.
Men vi har dårligt taget hul på overfladen af,
hvad der kan være en sandsynlig forklaring.
Professor Lehman...
Det er sandt, jeg enig.
Men instinkt siger mig, at det er noget andet.
Leon, jeg vil aldrig betvivle vigtigheden i at følge sit instinkt,
eller at intuition har været drivkraften
bag mange gennembrud i vores felt.
Men at forlade alt, hvad vi ser som sandt...
og drage den slags slutninger.
Katharina, det er, fordi det sande ikke længere er sandt,
at jeg begyndte at kigge andetsteds.
Og jeg kan ikke undgå at tro, at hvad der end sker i havet,
er en slags reaktion...
en respons på, hvad vi har gjort ved det.
Cecile, du beder mig om...
at underminere det fundament, hvorpå min uddannelse,
min research, min undervisning, er bygget.
Det kan jeg ikke.
Jeg beklager.
Jeg lader jer arbejde.
Men før jeg gør det...
Må jeg advare jer.
Det kan være en farlig vej at begive sig ud ad.
På sådan et tidspunkt, hvor verden er så ustabil.
At antyde, at vi ikke kan finde sandheden i videnskaben
og forstå den, må I forstå den oprykning,
der kan ske i verdens psyke...
Professor Lehmann.
Charlie.
Tror du ikke, der er en chance for, at vi har ret?
Det handler ikke om chancer, men om sandsynlighed.
Og når sandsynligheden er lav, er det bedst at være forsigtig.
-Hvilket I ikke er. -Vi har ikke tid til forsigtighed.
Det kan være let at sige,
men det er præcis der, hvor der er mest brug for forsigtighed.
-Dit og deres ry står på spil. -Hvad nytter vores ry...
Du har stadig brug for et ry.
Hvis du forventer, at folk lytter til dig.
Hvis du tror på noget, så følg det.
På trods af risikoen. Det har du lært mig.
Charlie, jeg forstår din lidenskab...
men i min erfaring ender den slags risici normalt skidt.
Tidsrummene er 30 minutter.
Hvis dit forslag vælges, er der en opfølgning med rådet.
Understøttende dokumentation skal sendes på forhånd.
Ja, det arbejder vi på lige nu.
Det bliver sværere at rejse.
Jeg får mit kontor til at arrangere det.
Jeg skal bruge navnene på dine rejsefæller.
Cecile Roche. Leon Anawak. Charlie Wagner.
Og Rahim Amir.
Og professor Lehmann?
Desværre skal professor Lehmann ikke med.
Har hun et andet perspektiv?
-Ja. Men Riku, jeg forsikrer dig... -Du behøver ikke forsikre mig.
Professor Lehmanns navn ville have givet troværdighed,
men hvis jeres fund er fornuftige, vil de tale for sig selv.
Tak, Riku.
Hvor længe har du studeret under hende?
Professor Lehmann?
Tre år.
Jeg mangler to. Hvis jeg vil afslutte min ph.d.
Det er nok ikke det bedste tidspunkt at træffe fremtidsbeslutninger.
Nej, sikkert ikke.
Da du talte foran rådet...
Du sagde, at vi så den største bortdrivelse af mennesker,
-verden har set. -Ja.
Tror du...
Tror du, det er muligt, at den her intelligens...
faktisk ikke vil udslette os?
Tror du, den måske bare vil drive os væk fra vandet og...
-forhindre os i at komme tilbage? -Det ville jeg gerne.
Jeg ville gerne tro, at dens hensigt er defensiv og ikke aggressiv.
Men du er ikke sikker.
Det kan jeg ikke være lige nu.
Det kan ingen af os desværre.
"Når vi har udelukket det umulige,
må det tilbageværende, uanset sandsynligheden, være sandt."
Hvem sagde det?
Sherlock Holmes.
Det passer da.
Hvad er det?
Noget, min mor gav mig.
Må jeg?
Betyder det noget?
Da jeg var barn, stillede jeg så mange spørgsmål.
Jeg drev min mor til vanvid.
Hun begænsede de ting, jeg måtte spørge om,
så jeg måtte være mere selektiv.
Der kom et punkt, hvor hun ikke kunne svare mig.
Hun gav mig det.
Hun sagde, at det var et symbol.
På det ukendte.
Det var bare for at lette mit sind.
Virkede det?
I et stykke tid.
Men...
Jeg tror ikke, jeg kan acceptere det ukendte.
Det kan jeg heller ikke.
Er det nok?
Ja.
Hvorfor hvaler?
Jeg voksede op ved havet
i British Colombia.
Det er en del af kulturen.
De fleste husker nok deres barndom i både eller på stranden...
at se en spækhugges åndedræt eller en gråhvals haleplask.
Jeg så en spækhugger på Shetlandsøerne.
Jeg kom tilbage et par gange i håb om at se den igen, men nej.
De er mere generte, end folk tror.
Hvad?
Professor Lehmann hader, når vi taler om dyr som mennesker.
Men alle gør det.
Jeg tror ikke, folk indser, hvor meget lig os de er.
De rejser i ugevis, månedsvis...
for at møde en hval, hvis sang de har hørt.
Deres helligelse til hinanden.
Jeg forstår ikke, at man kan se dem som andet end fascinerende...
som smukt.
Opsummerende, dr. Johanson, og ret mig endelig.
Du og dit hold mener, at de sidste ugers katastrofer
er mere end forbundet.
At en ny art havliv,
muslinger, krebsdyr, for at nævne nogle få, er muteret...
til bevidst at angribe menneskeheden?
Det er korrekt.
Og at en vis hvalart
er blevet ændret på et kemisk og biologisk niveau...
hvilket får dem til at handle aggressivt
uden omtanke for eget velvære eller overlevelse.
For at drive os ind i landet
og gøre alle landes kyster ubeboelige.
Og alt det her... det hele...
skyldes en...
En intelligens.
-En fremmed intelligens? -Jeg sagde ikke fremmed.
Vi har mange intelligente arter i verden, dr Johanson.
Det har vi. Men vi tror, at den her intelligens
overgår alt, hvad vi har set i andre arter,
måske endda vores egen.
Hvad vi ser, ændringen i eksisterende arter,
skabelsen af nye...
det er langt over, hvad vi er i stand til.
End vi måske nogensinde vil være i stand til.
Kan vi antage, dr. Johanson,
at du har overvejet andre, mindre originale ideer?
Det har jeg. Det har vi nok allesammen. Mange gange...
Et fejlslagent eksperiment. Brud på atomaffaldsbeholdere,
der lækker radioaktivt materiale ud i havet?
En fjendtlig stat?
Bioterrorister, der genmodificerer arter
til et koordineret angreb.
Så mange, som du nok har spurgt dig selv.
Og hvis du har fundet på en plausibel, mindre original idé,
der forklarer alle de fænomener, vi har været vidne til,
så sig endelig til.
For det har vi ikke.
Og baseret på præsentationerne, ej heller har nogen andre.
Og den nye intelligens,
må jeg spørge, hvad I kalder den, eller dem?
Indtil videre, er jeg begyndt at kalde dem...
Yrr.
-Yrr? -Korrekt.
Hvordan ville du fortsætte, hvis vi overvejer din hypotese?
Jeg ville foreslå, at vi som første skridt indleder kontakt.
-Kontakt? -Med yrr.
Og hvis du kan kontakte dem, dr. Johanson,
hvad ville du så sige?
Hvad jeg ville sige til enhver angriber,
som jeg ikke havde en chance for at bekæmpe.
Bede dem om at stoppe.
Og gøre alt i min magt for at blive enige.
Et sidste spørgsmål, dr. Johanson?
Du er fakultetsmedlem på Trondheim universitet?
Jeg har orlov lige nu.
Og du har været konsulent Hovedstad Energi.
-Korrekt. -Der finansierede din forskning?
De finansierede den tur, hvorpå vi opdagede
sirsoe methanicola, ja.
Er der andre finansieringskilder?
Mifune-fonden har tilbudt at dække rejser og logi.
Men du har ikke fået støtte fra de institutioner,
som du og dine kolleger er ansat ved.
Nej.
Ikke i øjeblikket.
Hvis der ikke er andre spørgsmål?
Tak, dr. Johanson. Tak til jer alle.
I finder på nogle interessante ting.
Alicia lovede, at det ville være turen værd.
Og hun skuffede ikke.
Sand undersøgte den lyd, vi opfangede, da vi mærkede hvalen.
De er alle variationer af samme rytme, klik og kradselyde,
alle i samme tonehøjde og frekvens.
-Det hele tyder på et sprog. -Spørgsmålet er, hvilket sprog?
Jeg har tjekket vores arkiver.
ERIEL fører arkiv over lyde, der stammer fra Jorden
og fra galaksen.
Vi har opfanget det samme signal.
Fra rummet?
Meget tættere på.
Antarktis og Det arktiske ocean.
Jeg spørger kolleger ved andre organisationer
rundt om i verden for at se, om de har fundet noget lignende.
-Hvad mener du? -Om yrr?
Jeg mener...
At jeg ikke ville være en særlig god astrofysiker,
hvis jeg ikke fandt det muligt.
Ville du hjælpe os, hvis jeg spurgte?
Hvad ville du sige?
Vores hold kender vandet,
men ingen af os kan, hvad du kan.
Ville jeg hjælpe jer?
Ja, det ville jeg.
Tak, fordi du kom.
Hr. Mifune, din 18.15-aftale.
Dr. Johanson.
Et kvarters rådighed.
Du må være en travl mand.
Et kvarter, så møderne holder sig til emnet.
Med årene har jeg indset,
at tidshåndtering er en værdifuld evne.
Det tillader mig at bruge tid på min virkelig lidenskab.
Jeg er ked af at høre, at rådet ikke godkendte missionen.
Det er jeg også. Men jeg er ikke overrasket.
Du har måske ikke overbevist dem, men..
du har overbevist mig, dr. Johanson.
Jeg har skabt min formue med planetens gaver.
Inklusive havene.
Og jeg ser det som min pligt at gengælde tjenesten
ved at gøre alt, hvad jeg kan for at rette op på vores skader
og begrænse fremtidens skader.
Og derfor vil jeg finansiere et nyt projekt.
Hvis I vil acceptere min støtte.
Jeg vil gerne finansiere jeres mission.
Jeg...
ligesom jer...
vil vide, om I har ret.
Findes yrr?
Jeg ventede ikke den her dag.
Det gjorde ingen af os.
Men nu hvor den er her,
er det op til jer at beslutte, om I vil fortsætte.
Samantha, Alicia, vi har lige mødt hinanden.
Den agt, Leon taler om jer med,
og selvfølgelig, hvad jeg ved om jeres arbejde,
har jeg ingen tvivl om, at jeres bidrag
ville være en stor gavn for vores mission.
Vi sejler om 48 timer.
Om bord vil der være komplet kommunikationsblackout.
Det er for at beskytte sikkerheden på missionen,
og hvad vi end opdager.
Så dem af jer, der kan nå hjem, inden vi sejler,
det kan være jeres sidste chance for at sige farvel.
For der er ingen garanter.
Jeg kan ikke garantere missionens succes, der er ingen garanti...
for at vi kommer hjem i live, så...
de af jer, der føler, at I ikke vil fortsætte...
jeg taler for alle, når jeg siger, at jeg forstår...
Jeg forstår det, og det vil ikke afspejles negativt på jeres person.
Men for dem af jer, der vil...
Så ses vi i lufthavnen.
Undskyld mig?
Jeg takker af. Det har været en lang dag.
Tak.
Charlie, jeg...
Tager du ikke med?
Gid jeg kunne.
Gid jeg var som dig, men det er jeg ikke.
Jo, du er. Hvad taler du om?
Missionen vil ikke lykkes eller fejle baseret på mit input.
Men det kan den uden dit.
Jeg tager hjem.
Jeg møder Max og tager ned til mor og far
og ser min nye niece og vædrer stormen med dem.
Og du kan fortælle mig om det, når du kommer tilbage.
Det er mor.
Jeg ville ikke vække dig.
Alicia!
Det er synd, at det tog dig så længe
at blive inviteret til en rigtig konference.
Mine konferencer er rigtige.
Du bor aldrig på den slags hoteller.
Godt, du ikke giftede dig med mig for goderne.
Det ville være blevet en skuffelse.
-Se, det er mor. -Alt, hvad du siger...
Mor!
Hvad laver du her? Jeg vidste ikke, om du ville komme.
Jeg troede, du kom sidste uge.
Undskyld, jeg måtte blive et par dage længere i Geneve.
Jeg talte med dr. Colletti...
-Der er intet at bekymre sig for. -Nej, men...
Det er et simpelt indgreb. Et par dages hvile, så klarer jeg mig.
Du bør have nogen i huset, til jeg kommer tilbage.
Bliver du ikke?
Jeg skal på en forskningsmission i Det arktiske hav.
Det arktiske hav?
-Skal du ud på havet nu? -Det er mit job.
Du siger, at jeg ikke skal bekymre mig, og så gør du mig bekymret!
Hvornår har du manglet en undskyldning? Du er altid bekymret.
Selvfølgelig, jeg er din mor.
Al den rejsen rundt i hele verden...
-Alicia, det er ikke et liv. -Jeg lever mit liv, ikke dit.
-Det gør det ikke forkert. -Jeg vil have, at du er lykkelig.
At du gør det, der gør dig lykkelig.
Men jeg vil også have tid til at tale med min datter.
Jeg vil høre om hendes liv.
Næste gang, det lover jeg.
Men kan vi bare nyde tiden sammen nu?
Lave mad? Høre musik?
Jo. Men jeg laver mad. Og vælger musikken.
-Hvis du siger nej, vil jeg ikke... -Tror du virkelig, jeg siger nej?
Hvem tror du, jeg er?
Jeg ved ikke, hvad der vil ske derude.
-Du ved ikke, hvad der vil ske her. -Du ved, hvad jeg mener.
Sam, det er noget, der overgår vores ønsker.
Vil du bevise, at du får ret? Hvem ved?
Men du gør din del.
For at finde et svar. Og dem mangler vi ved Gud lige nu.
Hej.
Og jeg venter på dig her, når du kommer tilbage.
Jeg har lavet en liste over folk i banken.
Min advokat har en kopi af mit testamente.
Okay.
Hun har oprettet en fond for børnene.
Du er eksekutor ligesom hende.
Fint, ja.
Jeg har skrevet navne og numre på deres læger,
hun har listen over deres vacciner.
Og deres læreres navne.
Og...
Jeg lovede Isabelle at rejse til hendes fødselsdag,
hvis hun fik bedre karakterer...
Skal vi ikke gøre det her senere?
-Vi skal gøre det nu. -Hvorfor?
Fordi jeg ikke kan rejse uden at vide,
at hvis der sker noget, er der sørget for dem...
Du behøver ikke rejse.
-Jo. -Nej. Bliv.
Vi er i sikkerhed her.
Hvis vi har ret, hvis der er noget derude,
og vi ikke finder en måde at stoppe det,
er ingen i sikkerhed nogen steder.
Jeg kender dem dårligt nok.
Jeg ved ikke, hvad de kan lide eller ej.
Hvem deres venner er, hvad del aver alene.
Vi taler aldrig sammen.
Vi danser kun omkring hinanden i frygt for at sige det forkerte.
De lærer stadig sig selv at kende i den alder.
Du indhenter det.
Det ved du godt.
Ja.
Hvornår skal du afsted?
I morgen tidlig.
-Okay, læg dem til mig. -Okay.
Tak.
Lad os så få spillet.
Okay.
-Hvem starter så? -Mig.
Jeg slog to femmere.
-Nej! Jeg starter altid. -Nej, du er sidst.
Sigur, det er mig.
Jeg ville bare sige,
at jeg heller ikke kan forestille mig livet uden dig.
Sigur, det er mig.
Jeg ville bare sige,
at jeg heller ikke kan forestille mig livet uden dig.
For at afspille beskeden igen, tryk ét.
For at slette beskeden, tryk syv.
For at afspille beskeden igen, tryk ét.
For at slette beskeden, tryk syv.
For at afspille beskeden igen...
Besked slettet.
Kaptajn, det her er lige kommet.
Vend hende mod 3-1-0. Vi får gæster.
Tekster af: Anders Langhoff plint.com