"Vann og marmor, og den stillheten
som ei brytes av hjul eller hov.
Byen er som en vannlilje, mindre sett enn gjenspeilet.
Palassets vegger og tak, urørlige i det golde vannet.
Uten gressets grønne glans.
En by uten glede eller tretthet.
På seg selv den skuer, på kjølig avstand."
Venice av Arthur Symons.
Hvordan...?
Tror du ingen andre har lest det på en bro i Venezia?
-Jeg kan et mye bedre Symons-dikt. -Ja vel?
Jeg kan vise deg.
Jeg leste det i hvert fall ikke på en gondol.
-Hva er alt dette? -Frokost.
-Jeg tok en tur på butikken. -Så snilt av deg.
Det er mest for min del. Jeg husker kjøleskapet ditt fra sist gang.
-Jeg er ikke så huslig av meg. -Jeg merker det.
Takk.
Min. Din.
-Ubesudlet av baconet mitt. -Fint.
Håper det smaker.
Det er bønner også om du vil ha.
-Hallo? -Vi...
Vi mistet Juno, Charlie.
Hva? Hva mener du med "mistet"?
Det ble fanget opp et nødsignal sent i går kveld.
Charlie, er du der?
Jeg er her. Vi snakket jo nettopp med dem.
Hva...?
Det ble fanget opp to nødsignaler til fra trålere i samme område.
Den norske kystvakten er der og leter etter dem.
Tror de noen kom seg av før den sank?
Jeg sier fra så fort vi vet noe mer.
Så fort vi finner dem.
-Ok. -Ok.
TRE FARTØYER FORSVUNNET PÅ NORSKEHAVET
Vibrio vulnificus?
En bakterie som produserer et toksin når det kommer i kontakt med blod.
Gjerne via et åpent sår etter å ha håndtert eller spist rå sjømat
som er sanket i varmt vann. Mest vanlig i Mexicogolfen.
Vi vet altså hva det er.
Jo da...
Men?
Blodet vårt inneholder celler som spiser opp vibrioner.
Derfor er infeksjoner sjelden dødelige, men her... Kom og se.
Vibrionene spiser opp blodet.
I forbløffende hastighet.
Det må være en slags mutasjon, eller en ny stamme.
Heldigvis har ingen andre fått det.
Andre har blitt infisert. Jeg hørte det i morges.
-Hvor da? -En restaurant oppover langs kysten.
Ingen av dem overlevde.
Den har D-formet skall med gule og brune striper, som en sebramusling.
To hengslede klaffer. Voksne er på størrelse med en fingernegl,
men denne er dobbelt så stor.
-Men muslinger kan vel ikke svømme? -På larvestadiet, jo.
Det var vel sånn de fant og festet seg på Barrier Queen.
Skipet dro den 2. og kom frem 18 dager senere.
Da var det flere hundre tusen der. Muslinger formerer seg ikke så fort.
Jeg sender en prøve til klassifisering til biolaben.
Da får vi vite om det er en mutasjon eller en ny art.
Dr. Oliviera? Hva er dette?
-Det ser ut som organisk materiale. -Kan vi teste det?
Klart det, Leon. Jeg har jo bare ni tusen andre ting å gjøre i dag.
Var det noe mer?
Ja, faktisk.
-Jeg vil obdusere spekkhoggeren. -Døde den ikke av sårene, da?
Den angrep en båt tilsynelatende uten grunn.
Det gjorde også hvalen som angrep Lady Wexham og slepebåtene i havna.
Kanskje en kontaminant endret adferden.
Vi er underbemannet fra før, Leon. Du har aldri obdusert i felten.
En gang må være den første.
Et par av studentene kan hjelpe til, så slipper du å styre med dem.
-Er spekkhoggeren stor nok, da? -Ikke noe problem.
Ja vel, men da er de ditt ansvar.
Den hadde plast i seg, men magen og tarmene var ellers ikke tilstoppet.
-Tok dere vevsprøver? -Ja.
Vi analyserte dem for å se etter spor av kontaminanter, PCB-er...
-Infeksjoner? -Nei. Sårene var dype, men rene.
Blodprøvene vil vise det sikkert. Jeg fant noe jeg ikke har sett før.
En liten propp i hjernestammen.
-Blodpropp? -Det er ikke blod.
Er hjernen skadet?
-Ser du tegn til slag? -Nei.
Aner du hva det er?
Det ser ut som noe som vokser inn i hjernevevet. Som en slags sopp.
Og ja, jeg skal ta prøver av den òg.
Kjør frem.
Stopp!
Du!
Det kom inn tolv tilfeller til.
Har de spist eller tatt på en hummer?
Nei, ikke noen type skalldyr. Det må være luftbåret.
Det kan ikke være luftbåret. I så fall hadde vi hatt flere tilfeller.
Så hvordan?
-Avfallskvernen. -Hva for noe?
Hummeren på restauranten ble kjørt gjennom avfallskvernen.
Vibrio vulnificus...
Den er i vannet.
Mine damer og herrer, vi ber dere forbli rolige.
Vi er her, og vi skal ta vare på dere.
-Hvor skal de hen? -Til Corbigny.
Vi må få dem bort fra kysten. Bort fra vannet.
Er det noen i huset?
Nei, og siden jeg ikke kan dra, må du møte dem der.
Cécile, jeg vet at du er bekymret...
-Ikke gjør det der, Michael. -Hva da?
Ikke si at jeg overreagerer.
Er det virkelig nødvendig?
-De kan jo komme hit? -Du er heller ikke trygg.
Vi vet ikke hvor raskt dette spres.
Det vet vi først når folk blir syke og dør!
-Når drar de? -Jeg pakker bilen nå.
Ja vel.
-Drar du? -Ja, jeg drar.
Wi-Fi-en bør helst funke.
Jeg kan ikke love noe.
Takk, Michael.
Må dere stoppe, så dropp springvann. Bruk kun gel eller vann på flaske.
Kok vannet når dere kommer dit. Ikke dusj eller bad.
Jeg har ikke lappen. Hva om vi blir stoppet?
Nei da, du kjører bra. Faren deres møter dere der.
-Greit? Han kommer til å være der. -Når kommer du, da?
Så fort jeg kan, vennen min.
Vær snill mot søsteren din. Hjelp til, ok?
Jeg har kart på mobilen i tilfelle hun kjører seg bort.
Gå, nå.
-Kommer du, eller bare sier du det? -Det er klart jeg kommer, Isabelle.
-Ring når dere er fremme. -Ok.
Dra, nå.
-Glad i deg, Louis. -Glad i deg, mamma.
Glad i deg, Isabelle.
Glad i deg òg.
MIFUNE-STIFTELSEN GENÈVE - SVEITS
Dr. Johanson? Mr. Sato kan ta imot deg nå.
Mr. Sato, takk for at du tar deg tid.
-Vær så god. Kan jeg by på noe? -Nei, ellers takk.
-Når kom du? -I formiddag.
-Skal du være med på konferansen? -Nei. Men du skal visst tale der?
"Vitenskapens transformerende kraft i kjølvannet av pandemien."
Det er satt av 30 minutter til meg.
Inkludert eventuelle spørsmål.
Jeg visste ikke at Mr. Mifune var interessert i medisinsk teknologi.
Det har skjedd nå nylig.
Det stammer fra interessen hans for miljøbestemt bioteknologi.
Ms. Lund sier du har noe som kan interessere oss?
Ja.
Og kanskje du har noe som kan interessere oss
-om dette viser seg å være relevant. -Jeg forstår.
Fint om du sender det så fort som mulig.
Naturligvis.
-Det er en vanskelig tid. -Det er det.
Særlig om man driver med shipping.
Manetene i Adriaterhavet,
forstyrrelsene fra hvalangrepene i Stillehavet.
Barrier Queen er vel en av dine?
Nei, en av Mr. Mifune sine. Jeg driver stiftelsen hans.
Mr. Mifunes andre interesser ligger utenfor mitt ansvarsområde.
-Men det vet du. -Ja, jeg har lest meg opp.
Er det sant, det om Barrier Queen?
At et par hvaler angrep slepebåtene som skulle redde det?
Det er det de melder om.
Jeg gir beskjed så fort jeg kan. Assistenten min viser deg ut.
Nei da, jeg finner nok ut på egen hånd.
-Takk for at du tok deg tid. -Bare hyggelig.
Er det samme art?
Se på bildene og sammenlign
isormene funnet i Norskehavet med dem vi fant.
De er større, men begge har leddet kjeve og skarpe, forlengede tenner.
Så jeg vil si at det er samme art.
Hvor alvorlig er trusselen?
Utblåsningen på Thorvaldson kan være et uhell,
men vi bør holde skipene unna der til isormene blir funnet.
Hvem andre enn Hovestad vet om dem?
Ingen, men det er bare et tidsspørsmål.
Hvem sine interesser er det dr. Johanson beskytter?
Han jobber ikke for Hovestad, hvis det er det du lurer på.
Det sier han, ja.
Jeg har ingen grunn til ikke å tro ham.
Ikke jeg heller, men det er best å sjekke det.
-Hei. -Hei.
-Hvordan gikk det? -Som forventet.
-Men du traff Riku Sato? -Ja da. Han var sjarmerende.
-Imøtekommende. -Er denne grei?
-Men om han vil hjelpe oss...? -Han gjør det om det gagner ham.
Og du tror det vil gagne ham?
Aito Mifune investerte i bio- behandling av forurensede miljøer,
inkludert havet, før noen andre snakket om det.
Ja, det å redde verden er fint tidsfordriv for milliardærer.
Så lenge ikke sluttresultatet påvirkes.
Man kan faktisk gjøre begge deler.
Gjøre gode gjerninger og tjene penger? Mannen er jo rene helgenen.
Jeg sa ikke det. Nå er du urimelig.
Kanskje det. Kan vi snakke om noe annet?
Sigur, jeg prøver å hjelpe til.
-Ja, og det setter jeg pris på. -Hvorfor er du da så...
-Hva da? -Så vanskelig!
Fordi...
Fordi jeg ikke burde være her.
Med deg. Alene.
Men det er jeg.
I det øyeblikket du ringte, i det øyeblikket jeg så deg...
Jeg visste at dette kom til å skje, fordi jeg ønsker at det skal skje.
Nå sitter jeg her overfor deg, og jeg...
Jeg klarer ikke å tenke på noe annet.
Så...
Da du ringte meg, gjaldt det kun jobb?
Jeg ville ha dine råd, Sigur.
Jeg visste at du ville gi det, og at det ville være ærlig. Rettferdig.
At det ville få meg, oss, Hovestad, til å lytte.
Ja...
Det betyr ikke at jeg ikke ønsket å treffe deg.
Unnskyld? Kan jeg få regningen?
-Jeg går og legger meg. -Ja. God natt.
De fant Juno, Charlie.
Fant de noen der?
Nei.
De tror alle var om bord da det sank.
Professor Lehman godkjente en tokt for å undersøke.
Hvis de finner noe, så sender de oss opptakene.
Jeg blir med.
-Charlie... -De er vennene våre.
Jeg trenger å være der med deg.
-Hva er dette for noe? -Vi har diskutert hvalangrepene.
Her ble Lady Wexham angrepet.
Og her skjedde de andre angrepene nordvest i Stillehavet.
Vi prøver å finne ut om det er en fellesnevner her.
-Er det greit om jeg...? -Ja visst.
Jeg burde ha sett det før.
Det er vandringsruten. Alle angrepene skjer langs den.
Så hvis det er noe som påvirker hvalene,
skjer det i løpet av vandringen.
-De sover, ikke sant? -Ja.
-Alle sammen? -Ja.
-Hvor lenge da? -Maks femten minutter.
Tenk at jeg sa ja til dette.
Kom igjen, gutt.
-Faen! -Hva er det?
-De holder på å våkne. -Hvor mange da?
-Alle sammen! -Alle tiders...
Start motoren!
Kom igjen!
Hallo?
-Dr. Johanson, dette er Riku Sato. -Mr. Sato.
Dere har vist oss tillit, nå vil jeg vise tillit til dere.
Dere fant ormene.
-Vi har det, ja. -Hvor da?
Ved sørøstkysten av India, Nankaifriften og Sør-Kina-havet.
-Hvor omfattende er det? -Jeg sender deg det vi har.
-Og så er det noe jeg vil spørre om. -Naturligvis.
Tillatelsen Hovestad fikk
av den norske regjeringen til søk av olje, gasshydrater og mineraler...
Ja?
Viste Ms. Lund deg den?
Nei, det gjorde hun ikke.
Hvorfor spør du?
Kanskje jeg kan sende deg noe?
-Gjerne. -Jeg skal få det oversendt straks.
Jeg skal ikke oppta deg lenger.
Skipet til venstre driver med oppmudring.
Det til høyre bearbeider materialet fra havbunnen.
-Klarer du å komme nærmere? -Da risikerer vi at de angriper.
Så store stigerør tar opp åtte-ti tusen tonn per skip daglig.
-Hei. -Hei. Jeg snakket med Riku Sato.
De har funnet ormer.
Hvor da?
Sør-Kina-havet, sørkysten av India, samt Nankairiften.
De fant dem ikke på avsatsen, men langs sokkelen.
Det kan destabilisere hydratene raskere enn vi antok.
Vi bør dra ut dit og sjekke omfanget.
Vi har kjempefersk tunfisk, så jeg tenkte å lage tartar til personalet.
-Vil du ha litt? -Ja, takk.
-Salat? -Gjerne det.
-Beklager det, Sigur. -Nei da, det går helt fint.
-Skal vi snakkes en annen gang? -Nei da, det går fint.
Kan du sende meg et kart over områdene du har kartlagt til nå?
Så kan jeg finne ut hvor vi bør dra på nytt.
Ja, så fort jeg er på kontoret.
Hva mer sa Sato?
Ikke noe. Ikke noe vi ikke vet fra før.
Greit. Jeg klarerer det med Skaugen, og så kan vi dra ut i morgen.
Takk.
Du, Sigur...
Når det gjelder Genève...
Vi tar det når vi er tilbake.
Greit.
Vær så god.
Det var nære på.
-Hvorfor gjør du dette mot deg selv? -Hva da?
Jobber så mye.
Kan du ikke stoppe opp og nyte livet litt?
Jeg gjør det, Kåre.
Alle er så fokusert på fremtiden.
De planlegger og fikser.
Sånn det ser ut nå, er det ingen som vet hvordan det vil gå.
Om det i det hele tatt finnes en fremtid.
Jeg sier bare "fuck it".
Lev i nået.
Verden blir som den blir.
Vi har bare ett liv. Kan like gjerne nyte det.
Max?
-Max, kan du se hvem det er? -Jeg er halvnaken. Kan du gjøre det?
Vi fikk opptakene fra ROV.
Jeg vet at dere sto hverandre nær, så hvis du ikke vil se det...
Jeg vil vite hva som skjedde.
Er du sikker?
-Ja. -Vi får se hva de fant, da.
-Hvordan gikk det? -Jeg greide det.
-Du fikk ingen problemer? -Vi gikk rett på.
Pleier de å dykke så dypt?
Nei.
Aldri.
Tekst: Eli Bjanes plint.com