Anyám mindig azt mondta, hogy az elalvás merész lépés.
Amikor álmodunk, lelkünk útra kel. Legalábbis így mondta.
És ha elmondjuk az imákat,
lelkünk még ébredés előtt visszatalál.
A bölcső elhagyása újabb lépés.
Az is, hogy elhagyjuk a kényelmes otthont.
Egyesek vitorlát bontanak, nekivágnak az ürességnek.
Üzeneteket küldünk az űrbe, reméljük, talán választ kapunk,
imádkozunk, hogy a horizonton túl majd biztonságos menedékre lelünk.
Alapítvány
Az Anakreón és a Thespis.
Oly régóta estek egymás torkának,
hogy az ellenségesség forrása már szinte nem is számít.
Legitim alapon gyűlölünk.
Ott az Első Árulás és több ezer más atrocitás.
Nem tudjuk, valójában mi is történt.
Az Első Árulás.
Egy thespisi király nőül vett egy anakreóni vadászt.
A Külvég feltörekvő hatalmai házasságban egyesültek.
Maga oktat ki minket a történelmünkről, halott ember?
A thespisi kutya a nászágyon vágta el a torkát.
A legenda szerint.
Azt állítja, a történelmünk téved?
A történelmet a győztesek írják, de egyikőjük se tűnik annak.
Volt egy szemtanú.
Az egyetlen szemtanú egy anakreóni szolgálólány volt,
aki azt vallotta, hogy Throy un Thark király az esküvő éjjelén lerészegedett,
és dühében meggyilkolta a vadászt.
A szolgálólány hazudott.
Fontos, hogy miért tette.
A szolgálólány a halálos ágyán vallomást tett.
II. Cleon volt az igazi gyilkos.
A Géndinasztia első klónja felismerte,
hogy generációk alatt egy terv bontakozhat ki.
Látta, hová vezethet az új szövetség,
ezért titokmestere elcsábította a szolgálót, elkábította az ifjú párt,
meggyilkolta a vadászt, és a királyotokra fogta.
Miért harcolna két feltörekvő királysággal,
ha a faji ellenségeskedésre alapozva egymásnak ugraszthatja őket?
A klónok kijátszották magukat.
De ma, hála az Alapítványnak
ismét összerakhatjuk, amit a Birodalom szétszakított.
Nem. Bárhogy is indult, nem fogunk egyesülni velük.
Még ha meg is tennénk, a Birodalom akkor is túl erős.
Most maguknál az Invictus.
Az Invictus csak egy hajó.
Ami az első lehet számos másik közül.
Ha a két nép az erő kedvéért félretenné a gyűlöletet,
ahogy a szegény ifjú pár tette,
akkor találnának itt olyanokat, akikkel további hajókat építhetnek.
A Terv sikerességéhez az Alapítványnak három oszlopra van szüksége:
ahogy egy sámlinak is három láb kell.
Szüksége van a Külvég valamennyi gyermekére.
Így terveztem.
Hari, maga tudta, hogy megtalálják az Invictust?
Üdv, Mari! Örülök, hogy újra látom.
Hol van Gaal?
Nem jutott el a Terminusra.
És maga ki?
Salvor Hardin.
Mari lánya.
Én nyitottam ki a Kriptát,
és én vonszoltam ide azt a nyomorult hajót.
Nos, Salvor Hardin, úgy tűnik, köszönet illeti érte.
Ami az Invictus rejtélyét illeti,
a prediktív modelleket elsőként a megjelenésével tettem próbára.
Ahol mások káoszt láttak, én ismétlődést.
Nem értem. Nem vagyunk forradalmárok.
Ezt maga mondta a tárgyaláson.
Nos, lehet, hogy ebben hazudtam.
Hálás vagyok, Alkony testvér.
Amiért megmentettem a dinasztiát a beszivárgóktól?
Vajon ha a Trantoron maradsz, Nap, és nem mész el a Hajadonra,
te ráéreztél volna a másságára?
Te meg én egyformák vagyunk. Azt kell hinnem, hogy igen.
Most fontosabb kérdés az, hogy mihez kezdjünk.
Tudod, mit kell tennünk.
Tűnés!
A pontos módszert még nem fedtük fel,
de úgy tűnik, egy ideje beférkőztek a nanorészecskéid közé.
Nem vagy közülünk való.
A DNS-ed tucatnyi szempontból más.
Úgy nézel ki, mint mi.
A hangod is olyan, de…
Mióta tudod?
Hogy más vagyok.
Régen elbújtam, és a holóidat néztem…
ahogy reggelizel
a trónteremben ülve.
Összeszámoltam, hányszor mosolyogsz az alattvalóidra,
hogy ülve összerakod-e a kezedet,
hogy étkezés közben hányszor iszol.
Már akkor tudtam, hogy más vagyok, mint te.
Mégis olyan akartam lenni.
Mihez fogsz kezdeni?
Lázadókkal konspiráltál.
Nem konspiráltam.
Titkainkat átadtad az ellenségnek, és elhagytad a palotát.
- A lány csőbe húzott! - Mert beférkőzött a szívedbe!
És vajon erről ki tehet?
Nézz ránk!
Nincs anyánk, nagynénénk, nagybátyánk.
Ágyasokkal hálunk,
akiknek az emlékeit a távozásunk után törlik!
Soha nem vágytál arra, hogy elmenj innen?
Soha nem érezted azt, hogy őseink terhe fojtogat?
Őszintén állítod, hogy másra se vágytál,
mint hogy a hosszú vérvonalunk része legyél,
egy évszázadokkal ezelőtt írt forgatókönyv szerint élj?
Egész életemben „apámnak” akartalak hívni.
De nem vagy az apám.
Még csak emberek se vagyunk, Nap.
Mi csak… I. Cleon visszhangjai vagyunk.
Szóval egy sérült visszhang eredetibb a tökéletesnél?
Vagy eltűnik a semmibe?
Szóval a kutatást, mindent, amit itt csináltunk,
a semmiért tettük?
Nem a semmiért, Mari.
A Terminuson töltött idő nem volt hiábavaló.
Kikerültek a Birodalom markából.
Megerősödtek tőle.
De az Alapítvány célja nem a tudás felkutatása.
Hanem az embereké.
Maguk, az eredeti telepesek
birtokában vannak az új civilizációhoz szükséges tulajdonságoknak.
És maguk, az anakreóniak és a thespisiek a tökéletes túlélők.
A Birodalom odadobta magukat a történelemnek,
együtt mégis a jövőt képviselik.
Az emberi faj egy folyton változó történet,
amelyet számtalan hang mond el évezredek folyamán.
De ezeket a hangokat
hosszú ideje elfojtották és csendben kitörölték.
Mert a Géndinasztia alatt csupán egyetlen történetnek van helye.
Egyetlen hangnak.
Nem válhatunk azzá, akikké kell, ha a Birodalom tovább létezhet.
Az az út az emberiség megsemmisüléséhez vezet.
Ha el is fogadjuk a sorsot, amit felvázol, a Birodalom heteken belül itt lesz.
Jól mondja. Már vizsgálják a kommunikációs jeladót.
Csak idő kérdése, és erősítést is küldenek.
A Birodalom nem jön el. Még nem. Feltéve, ha halottnak hiszik magukat.
Vigyék az Invictust a csillag túloldalára,
aktiválják a kvantummeghajtót, de a szubtérben őrizzék meg a helyzetüket…
Az energiajel megakitörést imitál majd.
A megakitörés minden életet kiirtana.
A Birodalom több tízezer világból áll.
A galaxis távoli pontján lévő veszélyes csillag halott bolygókkal
akkor sem érdemel figyelmet, ha egykor az Alapítvány helyszíne volt.
Működhet is. Akár.
Ha nem megyünk a Külvégen túlra,
akkor nem látnak minket.
Szabadok leszünk.
Szabadok lesznek.
Lesz idejük építkezni, azzá válhatnak, akikké kell.
Akkor maga a szellem?
Azt hiszem, igen.
- Milyen érzés a halál? - Keir!
Mi van? Tudni akarom.
Látott valamit?
Ezek összetett kérdések.
Akkor feleljen egy egyszerű kérdésre! Hogy került ide?
Hogy hívnak, fiam?
Poly. Poly Verisof.
Nos, Poly Verisof, röviddel a halálom előtt
lenyeltem egy tablettát, benne milliónyi önsokszorozó molekuláris gépezettel.
A halálozási tervemnek megfelelően a koporsómat kilőtték az űrbe.
A gépezetek alkotórészeire kezdték lebontani
a testszöveteimet.
Majd újrahasznosították az alkotórészeket,
és további anyagokból, jégből, mikrometeoroidokból
összeállították a Kripta belső szerkezetét.
Tehát a Kripta nem csak a maga sírja?
A Kripta egyenlő magával?
Egész idő alatt itt volt, és figyelt minket?
Nem. Nem lett volna okos dolog, ha mindvégig tudatomnál vagyok.
Az ilyen izoláció a legerősebb elmét is kikezdené.
Nem. Az anakreóniak indították be az ébredésemet.
Amikor a nullamező nőni kezdett.
A tudat felépítése hosszú idő, Salvor.
A nullamező csupán a Kripta automata védelmi rendszerének része.
Fogjuk még látni?
Azt hiszem, igen, Poly.
Ez a válság nem az első az Alapítvány életében, és nem is az utolsó.
Halasztást kaptak, de a háború a Birodalommal elkerülhetetlen.
Addig is emlékezzenek a mára! Arra, hogy miért szorgoskodunk.
Tudom, 1000 év örökkévalóságnak tűnhet,
de az emberiség történetéhez képest csupán szempillantásnyi idő,
és ha nem vigyázunk, könnyedén kicsúszhat a kezünk közül.
Ne, várjon! Ez minden? Ennyit kapunk?
Megkapták, amit kellett.
Mi van a látomásokkal, amiket küldött nekem?
Látomások?
Igen.
A szellem. Gyerekkorom óta beszél hozzám.
És látomásaim voltak.
Láttam a Trantoron, a lassú hajón.
Azok irányítottak. Segített megoldani a válságot.
Különös.
Nos, Salvor Hardin,
bármilyen üzenetet is kapott,
biztosíthatom, hogy nem tőlem származik.
Induljunk!
Tudom, hogy az emberek gyűlölnek, gonosznak tartanak.
De a szenvtelenségem,
a szenvedés iránti közönyöm révén tudok hatékonyan uralkodni.
A galaxis olyan hatalmas,
a gondok olyan nagyok,
hogy szemet kell hunynom az egyén felett.
Nézz oda!
Különös teher az, ha nem hordozhatunk terhet.
A testvéreimmel egy családként megosztjuk őket egymás között.
És a magunk módján szeretjük egymást.
Biztos nehéz elhinned.
Szoktál gondolkodni az örökségeden, Azura?
Azon, hogy mit hagysz itt magad után?
Gyerekként jobb akartam lenni az előző Cleonoknál.
Okosabb, bátrabb, káprázatosabb igazságosztó.
De ahogy felnőttem, kialakultak a vágyaim.
Többé nem akartam a legjobb lenni.
Ugyanolyan akartam lenni. Akinek a bátorsága és igazsága kiszámítható.
Azt akartam, hogy a fiam is olyan legyen. Egy újabb Cleon. Egy tökéletes Cleon.
Ő nem a fiad.
Dehogynem.
A testvérem. És a fiam is.
Kis korában ringattam.
Úgy neveltem, ahogy te gondoskodtál a kerti növényekről.
Az élettel való törődés nagy erőt hordoz.
Miért mondod el mindezt?
Mert a galaxis összes lakója közül…
te vagy az egyetlen, aki megfosztott a személyes örökségemtől.
Ezzel eljutunk a te örökségedhez.
Tudom, hogy a cselszövést nem te fundáltad ki, de te vagy az arca.
Az arc, ami összetörte a fiam szívét.
A családfádat lekövettük az ükszüleidig,
és megtaláltuk az attól a 16 embertől származó összes élő leszármazottat.
A nagynéniket és nagybácsikat is,
az egyenes és nem egyenes ági első és másod-unokatestvéreket.
Tudod, hány embert találtunk?
Hétszáztizenkettőt.
Aztán megkerestük a volt és jelenlegi barátaidat és szeretőidet.
Az első fiút, akit megcsókoltál. A fiatal nőt, akinek a szüzességedet adtad.
A tanáraidat, munkatársaidat, még a palotában dolgozókat is.
Megkerestük a szüleiket és testvéreiket. A kiterjedt környezetedben mindenkit.
Így még 839 embert találtunk.
Az 1551 ember.
Ennyi életre voltál jelentős hatással.
Röviden, ők azok, akik emlékeznek rád, ha már nem leszel.
Ebben a percben
valamennyi személyes kapcsolatod megfigyelés alatt áll,
az agytörzsüket egy részecskesugár veszi célba.
A jelemre mind megszűnnek létezni.
Ennyi.
Végük.
Az örökséged kitörölve, Azura.
Bármilyen apró hullámokat is keltett a létezésed az univerzumban,
azoknak immár vége.
Automata cellába zárunk, ahol vénásan fogunk táplálni,
lekötözve, hogy ne tehess kárt magadban.
Életed végéig el leszel zárva az érzékeléstől.
Többé nem fogsz látni, hallani, szagokat és ízeket érezni, vagy tapintani.
De tudatodnál leszel.
És nem feleded, mit is vettél el tőlem.
Hari Seldon
mindezt előre látta, és nekünk nem szólt.
Azt hittem, kihagyjuk a bukást.
Hogy a munkánk során
időkapszulát építünk, amit majd a jövendő túlélők nyitnak fel.
Sose hittem, hogy mi fogjuk életbe léptetni a Tervet.
Most is hiszel a Birodalom összeomlásában?
Igen.
Hiszed, hogy az emberiség jobb lehet?
Persze. Épeszű ember nem akarja, hogy a Birodalom fennmaradjon.
Mi a különbség?
Az, hogy nem csupán nem mondta el,
hanem hazudott is.
Mint amikor kis korodban előadásokra vittelek,
és zsírkrétát kaptál, hogy jegyzetelj.
Csak elterelés volt.
Hittem neki.
Minden szavának.
Kihúzta a lábunk alól a talajt.
Szerinted én mit érzek?
Sajnálom, hogy nem ismert meg.
Ismert.
Annál többről van szó.
Annyi éven át azt hittem, a szellem szólongat.
Elhitettem magammal, hogy Hari az,
és kezdtem azt hinni, hogy különleges vagyok.
De ha a látomások nem tőle jöttek, akkor kitől?
Senkitől? Csak képzeltem?
Különleges vagy, Salvor.
A nullamező.
Rengeteget jelentett, hogy idehoztad az Invictust.
Életben maradtunk…
a nehézségek ellenére.
Igazad volt.
Most saját tervvel kell előállnunk.
Bizonyos szempontból tiszteltem.
Sajnálom, hogy így végződött.
Én nem.
Ő befejezte, csak az utolsó lépésre vár. Nem ezt mondtad rá?
Fel akartalak idegesíteni.
Nyilván bejött, őrző.
A gyerekemért akartam megtenni a következő lépést.
Több mint 100 éve ezt békével ajánlották fel a császárnak.
Most újra felajánlom…
neked.
Bizonyos szempontból ő is tisztelt téged.
Visszaviszed az Anakreónra?
Nem. Elhoztuk neki az Anakreónt.
Az a növény egy tallyni tölgy, ugyanolyan, amilyenből az íj készült.
Az erdészeink szerint talán elég konok ahhoz, hogy itt gyökeret verjen.
Segítesz nekem, őrző?
Igen.
A rá következő hónapokban
a Külvég gyermekei komolyan vették Hari szavait,
az erő javára félretették a gyűlölködést.
A pusztításnál több erő kell az építéshez, és Hari azt akarta, hogy építsenek.
Ami az Invictust illeti,
Hugo Crast lett a kapitánya.
Elvitte a csillag túloldalára,
megakitörést imitált, így az Alapítvány szabad lett.
Crast kapitány!
- Poly! - Őrző!
Hogy áll az Invictus?
Ó, stabilizáltuk a meghajtókat,
így egy darabig nem fog csillagok közepébe ugrálni.
Mikor építhetünk még egyet?
Tizennyolc hónap múlva, asszonyom.
- Jó fent az űrben, Poly? - Igen.
És meddig marad idelent, kapitány?
Tizennégy hosszú óráig, őrző.
A teleszkópom tükre kicsit elállítódott.
Segítenél újrapárhuzamosítani?
Srácok, tudom, miről beszéltek.
Akkor miért nem húzol el udvariasan, Poly?
Állj!
Várj!
Ha nem maga, akkor ki, Hari?
Erre emlékszem.
Ez volt a kedvenced.
Veled volt a bölcsőben, amikor aludtál.
Azt mondta, ha rosszat álmodsz, fújd meg,
és a szellem elrepül.
Legtöbbször az is megnyugtatott, ha csak fogtad.
Hála az égnek! Egy gyerek és egy síp próbára teszi a türelmet.
Megőrjített, hányszor találtam rá idekint,
ahogy munka közben elaludt.
Amikor nekifogott, szörnyen ment neki.
De pár száz éjszaka után ráérzett az ízére.
Büszke lett volna rád, tudod? Polgármester lettél, a nyomdokaiba léptél.
A választás csak formaság. Biztos elsöprő győzelmet aratsz.
Anya, ki az a lány a vizes bolygóról?
A lassú hajón volt egy génbankprogram.
Az űrben nem volt biztonságos kihordani egy gyereket,
ezért a petesejteket és az embriókat biztosítékként ott helyeztük el.
Én egy ellentmondásos donortól választottam.
Gaal Dornicktól.
Változott a szülési terved?
Megismerkedtem vele, mielőtt elvesztettük.
Figyelemre méltó elméje volt.
És az apa?
Raych Foss.
Gyerekként láttam őket.
Gaalt ma este.
És Raycht…
a válság kezdetén.
Hé!
Mindvégig azt hittem, Hari emlékeit élem át.
Pedig az ő emlékeik voltak.
Most már értem, miért vagyok más.
Én hordtalak ki, Salvor. Most is a lányom vagy.
Tudom. De az ő lányuk is vagyok.
Gaal egy kriopodban szökött meg. Hová ment?
Még az út elején jártunk.
Valahol az Orion Sarka mentén lehetett.
Szerintem most is ott van.
Szerintem ő próbált kapcsolatba lépni velem.
Szerintem ő áll az ösztönös dolgaim mögött.
Az a Terminustól 40 fényévnyire volt.
Hogy lehetne?
Nem tudom, de ő az.
És ha Gaal bármiben különleges volt, az magyarázná, én miért vagyok az.
Mindig is vonzottak a csillagok.
Igen, és már tudjuk, miért.
Mert valami nem hagy nyugodni.
Anya, meg kell keresnem őt.
Tudom, drágám.
Én is ezt akarom.
De van valami, anya. Most kell mennem.
Félek, hogy ha most nem megyek, nem lesz újra merszem hozzá.
Vidd a szellemsípot! És még valamit.
Ha megtalálod, ezt add neki oda!
Mindig is neki szántam.
Sajnálom. Mindent.
Nincs mit megbocsátanom, anya.
Ott voltam, ahol lennem kellett.
Koldus, ébredj!
Gondoltam, hogy itt vagy.
A fenébe!
Csendben akartál lelépni.
Túl jól ismerlek, Sal.
Az a puszi az arcomra, az volt az oka.
Nem akartam, hogy a kelleténél jobban fájjon.
Ha nem fáj, nincs szeretet.
Megtanultam, amikor el kellett hagynom a Thespist, hogy a többiek ehessenek.
És senki nem jött utánam.
Akkor most utánam jössz?
Velem jöhetsz, ha akarsz.
Mennék, ha nagyon akarnád.
De van egy érzésem, hogy ezt egyedül kell megtenned.
Tudtam, hogy egy nap hagyod, a bolygó megszabaduljon tőled.
Csak azt hittem, együtt csináljuk.
Később dühös leszel?
Ugyan!
Vigyázz a bolygómra, jó?
Vigyázz a hajómra!
Már nem a te hajód.
Ez nem az én bolygóm.
A galaxis hatalmas, Sal.
Van ötleted, hol kezdd?
Van egy megérzésem.
Akkor menj! Tűnés!
Indulj!
Rajta!
Viszlát, Salvor Hardin!
Császár!
Itt az idő.
Biztosan gyűlölsz.
Soha nem tudnálak gyűlölni.
Szeretlek.
Mert erre programoztak.
Minden szeretet programozás kérdése, legyen biológiai vagy más.
Amikor egy emberi anya az újszülött gyermeke szemébe néz,
az agyhullámaik összehangolódnak.
Császár!
Hagyd az udvariaskodást, fiam!
Miattad majdnem végünk lett.
Sajnálom, testvér, én…
Nem vagy se az én testvérem, se I. Cleoné,
és egyik Cleoné sem, aki e fényes padlókat szelte.
Rútság vagy.
És ha rajtam múlna, már hamu lenne belőled.
De ahogy rámutattál,
az ítéletet a középső trón hozza meg.
A távollétem alatt
volt lehetőségem dinasztiánkon elmélkedni.
A galaxis egyik szektorában elaludtam,
egy másikban felébredtem.
Mindenképpen csoda
a tér és az idő hajtása.
És aztán a Hajadonon
olyan zarándokokkal találkoztam, akik egész életükben
egy sóspirál bejárásáért dolgoztak,
remélve, hogy haláluk előtt látomásuk lesz.
Engem…
Minket megkérdőjelezett egy nő, aki szerint
a változásra képtelen lélek mozdulatlanságra van ítélve.
Azt hiszem, Seldon valami hasonlóra utalt.
Seldon egy hiú, pompázatos csaló volt.
És mégis, testvérem…
És mégis…
az ág, amely nem hajlik, előbb-utóbb eltörik.
Ideje, hogy a dinasztia meghajoljon.
Csak egy kicsikét.
Elment az eszed?
Az ugrás megzavarta a fejedet?
Ezért nem lett volna szabad elmenned.
Az egész Birodalom a múlhatatlan állandóságra épül.
Ha a Galaktikus Tanács rájön,
- hogy a dinasztia vonala megszakadt… - Soha nem tudják meg.
- …akkor nekünk végünk! - Tanulhatunk ebből.
- Még előnyünkre is válhat… - Előnyünkre?
- Demerzel! - Hogy mersz kezet emelni rám?
- Gyenge lettél. - Ne hagyd, hogy megöljenek!
- Nem fogom. - Ez badarság!
Inkább előszedek egy másikat, mint hogy ez a förmedvény köztünk éljen.
Én hozom meg a döntést!
Akkor nem, ha romlásba visz minket!
A pszichohistória megjósolta…
A pszichohistória?
Mi vagyunk a Birodalom. A történelem hozzánk idomul!
Ne!
Lojális vagyok, császár,
mindenekelőtt a Cleon-dinasztiához.
Ne!
A holttestet te tünteted el.
Holnap reggelre álljon elő egy új klón kiokosítva!
Mi az? Beszélj!
A dinasztiát megdönteni akaró lázadók hálózata
kiterjedtebb, mint ahogy elsőre hittük.
Azt hittük, csak Pirkadat génjeit változtatták meg,
és hogy a születése után történt.
De alapos vizsgálat után úgy tűnik,
magát a forrást alakították át.
Akkor a csereklónok…
…többé nem tiszta másolatok.
Mikor történt mindez?
Pontosan nem tudjuk.
Azt mondod, hogy én magam is más vagyok?
Lehetséges.
Igen.
És Alkony?
A császárt épp most vizsgálják.
Köszönöm, titokmester.
Elmehetsz.
A KÉK ÁRAMLAT
138 ÉVVEL KÉSŐBB
Belépünk a Synnax légterébe.
SYNNAX KÖRÜLI PÁLYÁN
Kezdd el a belépést!
Belépés biztonságos.
Kikelni a bölcsőből.
Elhagyni a kényelmes otthont.
Biztos menedék nélkül.
86 982 283.
86 982 331…
86 982 341.
Csak egy kiáltás a sötétben.
Magunk vagyunk?
És ha nem, akkor lesz, aki válaszra méltat minket?
Jól van.
Menjetek innen!
Hé! Hé, hallasz engem?
Semmi baj.
Semmi baj. Minden rendben. Csitt! Semmi baj.
Mit kerestél odalent?
A kiírás szerint több mint 100 évig voltál a kriopodban.
Lezuhantam.
Keresek valakit.
Kit?
Téged.
Mi?
A nevem Salvor Hardin.
A lányod vagyok.
Egész biztos, hogy ez a tiéd.
Az ember néha elugrik.
És néha lesz, aki elkapja.
A feliratot fordította: Basch Erzsébet