ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ АЙЗЕКА АЗІМОВА
Фундація
АНАКРЕОН
Ілексе!
Коли вони полетіли, дітей не залишилося.
Залишилися тільки воїни.
Я тягала своє пошрамоване тіло поки стала Великою воєнною мисливицею.
Я прожила втричі довше, ніж мені було відведено.
Боги Лісу не дозволяли мені померти, доки не помщуся.
І коли я була готова…
вони послали мені другий дарунок.
«Непереможний»?
Він з'явився на орбіті, як відповідь на молитву.
І я зрозуміла…
боги не лише схвалили мою місію зі знищення Імперії,
вони її спланували.
Ти бачила, що сталося з твоїм народом.
За гріхи кількох людей Імперія стерла половину вашого світу.
Якщо вдарите по Трантору, постраждають усі Провінції.
Ти не розумієш, що таке помста, так?
Мені начхати на людей.
Цей корабель стане моїм голосом.
Ти допоможеш мені налаштувати його наступний стрибок.
Якщо відмовишся,
мої мисливці вб'ють усіх чоловіків,
жінок і дітей на Термінусі.
І почнуть з твоєї матері.
Ти вже пожертвувала батьком.
Ти не принесеш у жертву її теж.
Угода проста, наглядачко.
Знищ Трантор…
і може… може,
твоя дорога Фундація переживе те, що станеться потім.
Хіба не дивовижно, на що людина здатна, щоб пожити ще?
Давно ти таке вмієш?
Скільки пам'ятаю себе.
У більшості випадків це просто відчуття.
Як цього разу, але…
іноді це приходить уві сні.
Мені снилася хвиля.
Така велика…
що мені залишалося тільки затримати дихання й піддатися їй.
Я знала, що вона знищить мій дім,
мою родину, весь світ.
Я не могла позбутися цього сну, Гарі.
Він переслідував мене.
Я мусила знати, що цього насправді не станеться,
тож я навчилася математики.
Я прорахувала всі варіанти, врахувала відомі мені фізичні сили,
хотіла знайти спосіб уникнути цього.
Але не знаходила.
Сон привів тебе до математики.
Це лише доводить, що то був не сон, а передчуття.
Не здивуюся,
якщо в тебе є інтуїтивна здатність обробляти інформацію
скоріше, ніж з допомогою цифр.
Це пояснило б Абраксаса.
Я довела цю теорему, бо важко працювала над розв'язком.
Так. Я кажу, що ти надзвичайна.
Стає гарячіше.
Тертя після входу в поле уламків.
Корабельні радіатори скинуть тепло.
Запуск системи скидання тепла. Стабілізація.
Навіщо ви летите на Гелікон, Гарі?
Який у вас із Річем був план?
Я вже сказав тобі.
Ні. Я припустила, а ви не заперечили.
Бо ти мала рацію.
Ви й далі будете приховувати це від мене?
Можливо, мені варто було завжди тримати тебе в незнанні.
Як це розуміти?
Якщо не будемо обережні,
твій дар передбачення може геть перекосити психоісторію.
Поглянь, що сталося з тобою й Річем.
Ти тут, а він ні.
Негарно сказано. Беру свої слова назад.
Я намагаюся сказати,
що для того, щоб людство вижило, ми мусимо долетіти до Гелікона.
Я думала, чи виживе людство, залежить від Фундації.
Певною мірою так і є.
Але лише в тому разі, якщо буде заснована організація-сестра.
Отже, друга Фундація.
Тут, у Кінці Зірок. На Геліконі.
РЕЛЕЙНА СТАНЦІЯ ЗВ'ЯЗКУ
Це Хуґо Краст…
Це К'єн ун Едан,
колишній громадянин Феспіса.
Я шлю сигнал лиха Феспійській республіці.
Доповідаю про рух анакреонців на форпості 59.
Мене хтось чує?
Спіраль спроєктована, щоб довести тіло до межі витривалості.
Шлях завдовжки 170 км, без їжі, води та відпочинку.
Життєві показники оптимальні.
І, звісно, з собою не можна брати неорганічні прилади.
Ваша захисна аура…
й імперські наноботи.
Уперше в житті ви будете вразливі для травм,
-виснаження… -Я розумію.
Якщо пілігрим спіткнеться,
йому можуть допомогти інші люди, що долають цей шлях.
Це тільки якщо він упав на одне коліно.
Два коліна на землі означають, що ви здаєтеся.
Пілігрим мусить або знайти сили відповзти зі шляху,
або здатися смерті.
Менше половини тих, хто почав шлях, доходять до центру спіралі.
Там вони заходять у священну печеру – Лоно Матері.
У Лоні є вода.
Сіль навколо озера має певний іонний заряд,
який викликає унікальну реакцію в кожного, хто її торкнеться.
Після того, як ви зануритеся в озеро, якщо на то воля Матері,
вам буде даровано видіння.
Якщо ви успішно повернетеся,
зібрання зефір пояснить, що ви побачили.
Що бачили інші пілігрими?
Кожне видіння унікальне й надзвичайно особисте.
Дивно, що вони всі бачать не галюцинації про їжу.
Наноботів більше нема.
Цей гамбіт наражає вас на серйозну небезпеку, імперіє.
Ви зазнаєте безпрецедентної фізичної небезпеки,
а ще…
якщо ви не зможете дійти до кінця,
це лише надихне ваших критиків.
Я дійду до кінця.
Дай мені свій соляний браслет.
Я заберу оце.
Так ти наче будеш там зі мною.
Як завжди була.
Віруй. І йди повільно.
Середні кола можуть бути підступні.
Нам здається що ми далі, ніж є насправді.
Упевнися, що в тебе залишилися сили.
Ти вже проходив цей шлях?
Ні. Але я говорив з кількома людьми, які пройшли.
Ще якісь корисні поради?
Цей шлях ніяк не полегшити.
У цьому й суть.
Просто не поспішай.
Іди собі крок за кроком.
Триєдина богиня направить тебе.
Ті люди розповідали про свої видіння?
Одна пілігримка розповіла,
як сіль навколо озера почала рухатися й злітати у вирі прямо перед її очима.
Вона не сказала, що було далі,
але зізналася, що нічого гарнішого вона в житті не бачила.
-Ти звідки? -З Бальтароса. А ти?
-З Нішаї. -Промислова планета.
Товари, занадто точксичні, щоб їх робити на Транторі, роблять у нас.
Ми спеціалізуємося на тканинах.
Робимо певні види керамічної глазурі, яку любить Імперія.
Нішая – ідеальне місце,
бо наша атмосфера – густий білий туман
і викиди виробництва з ним просто зливаються.
Цей туман.
Мама казала,
що поки вона нарешті змогла роздивитися обличчя тата…
в них вже було троє дітей.
Ти працював на такій фабриці?
Ні. Я був вантажником.
Вантажив ящики на стрибкораблі.
Дивовижні машини, правда?
Авжеж.
Та, звісно, я не літав на них, поки не зібрався сюди.
Усі заощадження витратив на переліт.
З Бальтароса ти ж теж на такому летів?
Так.
І теж уперше.
Раніше я заздрив людям, які багато подорожують,
стрибають з одного кінця галактики в інший.
Але це… єдина подорож, яку я справді хотів здійснити.
Надіюся, ти теж так думаєш.
Друга Фундація?
Термінус був заснований імперським наказом
і зокрема мав привернути на себе весь вогонь.
Але Друга Фундація і її розташування мусять бути таємницею.
Навіть для першої Фундації.
Чому? З якою метою?
Якщо ви мені не довіряєте, я не полечу на Гелікон.
Не кажи дурниць, Ґаал.
У мене на Геліконі ресурси й союзники.
Тепер нам відома природа твоїх здібностей, і їх можна дослідити.
Використати нам на користь.
Я більше не дозволю себе використовувати.
Я хочу зійти. Зараз.
Кажіть правду, або я полечу так само, як прилетіла.
І куди ти полетиш?
До Термінуса летіти кількадесят років.
На Трантор? Імперія тебе вижене.
Є й інші світи. Мама мені їх перелічувала.
Ви казали, що мої інстинкти важливі.
І вони кажуть мені:
відкрийте ці кляті двері.
-У тебе все в голові сплуталося. -Не кажіть мені про мою голову.
Відкривайте.
Відкривайте!
Відкрийте двері!
Не здавайся, синку. Ми вже близько.
Так.
Тридцять… Ні, 29 хвилин до стрибка.
Її план…
Навіть якщо вам це вдасться,
імперія винищить решту ваших людей.
І цього разу це будуть не напівміри.
Уб'ють усіх.
І в хаосі, який настане…
усіх їх забудуть.
Я знаю, що Фара бачить себе рукою, що простяглася з могили Анакреона…
але на Анакреоні й тепер народжуються діти.
У вас теж є дитина, так?
Дівчинка.
-Мені здається, дівчинка. -Як ти це робиш?
Фара тобі не казала? Я читаю людей, як книги.
У ній я прочитала лише темряву.
А в тобі читаю сумнів.
У Анакреона ще може бути майбутнє.
Хіба не так краще віддати належне мертвим?
-В укриття! -Джесенто!
Чортів корабель.
Роуне.
Тут стався бунт.
Мабуть, офіцери встановили гармату, щоб захистити рубку.
Ти.
Відволічеш вогонь, а я її знешкоджу.
А якщо промахнешся?
Ти помреш.
Час збігає, наглядачко.
-Вдалий постріл. -Вам допомагає удача. Мені – вміння.
Ще один бар'єр.
Ти знаєш, що робити.
-Лягай! -Льюїсе!
Ходімо.
Вони швидко відчинять ці двері.
Відчини двері!
У нас закінчується час!
Капітан убила себе,
«ЕКЗО».
Це що? Екіпаж зорельота?
Її зрадив хтось з її команди?
«Екзо» також означає «зовні».
З-за меж галактики?
Думаєш, вони щось там знайшли?
Індивідуальні робочі панелі.
Одна з них керує навігацією.
Якщо знайдемо її, маємо шанс спрямувати наступний стрибок.
Зброя?
Зброї нема.
Двигуни.
Мабуть, стрибнули задалеко, щоб оновити запаси.
Стали стрибати все далі й далі.
Увага. Гіперпросторовий рух через 20 хвилин.
Задійте протоколи перельоту.
Я зрозумів.
Спалахи це протоколи перельоту?
На кораблі нема космітів.
Без них команді треба було приймати снодійне перед стрибком.
Спалахи вказували, скільки в них часу, щоб дістатися стрибколиски.
У нас часу обмаль.
Отам.
Навігаційна колиска.
Ще як імперія не мала космітів,
старим кораблям потрібна була висока обчислювальна потужність,
щоб керувати стрибками.
Згортаючи простір, задіюєш інтуїцію не менше ніж науку.
Це наче загадувати бажання.
Це когнітивний стрибок, який може виконати лише живий мозок.
Різниця в тому,
що косміти генетично змінені, щоб витримувати напруження,
а ці немодифіковані люди не мали такої переваги.
Щоб вижити…
вони мусили напряму підключатися до корабля.
Його застрелили. Корабель його шукав.
Бо сам не міг прокласти курс.
Можна підключитися без хірургічного втручання?
Якщо ШІ інтуїтивний,
хіба інтерфейс не шукатиме потрібних нейронів?
Можливо. Та ця людина проживе недовго.
Досить, щоб скерувати стрибок?
Заради виживання Фундації.
Єдиний стрибок у порожнечу?
Можливо, але…
це – смертний вирок.
Якщо одному з нас судилося пожертвувати собою,
хай це буде аутсайдер.
Скажи мені, як стрибати.
Але не в порожнечу.
Я спрямую корабель до Термінуса.
Ця жінка хоче поговорити з вами.
-Лейтенанте Фрістоун, у нас проблема. -Ота штука?
Ми звемо її Сховище. Ми не знаємо, що це,
та воно оточене сигнальним полем, яке шкодить людям.
У них двоїться в очах і вони непритомніють.
Ваша Мисливиця відчула його дію на собі.
Так моя дочка змогла її полонити.
Наслідки його впливу невідомі,
але поле охоплює все більшу територію.
Треба евакуюватися.
Це не хитрість.
Темному полю все одно, з якої ви планети.
Якщо не будемо діяти, воно поглине всіх.
Вимкніть огорожу.
Мене кличе Мати.
-Ні. Ти ще маєш сили. -Ні.
Дай хоч допоможу зійти зі шляху, щоб про тебе подбали.
Не треба тут помирати.
Хіба я міг би обрати смерть деінде?
Це спокійний перехід –
найбільший подарунок Матері –
у священніше життя.
А що як іншого життя нема?
Що як це просто кінець?
Може, ми зустрінемося знову.
І ти розповіси, що побачив.
Ви стоїте перед представницями Матері, Діви й Баби.
Усі, хто пройшов по Спіралі, нам любі.
Скажіть, що ви пережили в Лоні?
Я стояв там…
і сіль почала рухатися.
Крутитись у вирі.
Спочатку повільно, потім швидше.
Вона піднялася з поверхні печери.
Набрала форми стебла…
з трьома великими пелюстками.
Я боявся, що це все моя уява.
Але то діялося насправді.
Ви знаєте міфи про квітку родокореня?
Ні.
Коли Дол врізалася в Суру й утворилися три місяці,
Діва була вкрита шаром родокореня.
Це був знак Триєдиної Богині, що в нашому світі можливе життя.
За кілька століть квіти поступово вимерли.
Ми їх тут не бачили тисячі років.
Що це означає?
Квітки з трьома пелюстками проростають з насіння монокота.
Тобто, три елементи утворюються з одного.
Як ми з братами.
І Триєдина Богиня.
Це священне видіння, імперіє.
Власне, й ваша присутність тут священна,
подорож, якої не здійснив жоден з ваших попередників.
Ваша душа точно не перебуває в застої.
А той, хто стверджує зворотне, сам грішить,
перешкоджаючи душі в пошуку йти шляхом до просвітління.
Відсьогодні жодна зефір не стане на вашому шляху.
Ти марнуєш сили.
Краще відпочинь, поки пройдемо поле уламків, бо перегрієшся.
Яка зараз температура?
Тридцять вісім градусів. Ростиме до 41.
А якщо й далі?
Що ти задумала?
Замовкніть. Серйозно.
Ґаал.
Температура критична.
Запускаю протокол скидання тепла.
-Ґаал. -Стабілізація.
Більше жодних недомовок.
Розповідайте все, інакше ця подорож закінчиться зараз.
Я серйозно, Гарі.
Якщо розповім, це може знищити Другу Фундацію
ще до її появи.
-Кажіть! -Ти й гадки не маєш, що…
-Стій! -Мені вже все одно!
Що ти зробила?
Без системи скидання тепла
я зварюся заживо задовго до того, як ви долетите до Гелікона.
Кажуть, інформацію неможливо знищити.
Тож, може, ви виживете.
А я – точно ні.
То що, Гарі?
Будете дивитися, як я варюся заживо чи випустите мене?
Ти розумієш, що я можу запрограмувати курс кріокапсули, як захочу?
Я вам не потрібна, Гарі. І ніколи не була потрібна.
Це не так.
Так.
Моя історія мала закінчитися на Термінусі. Ви самі сказали.
Ви з Річем від початку планували мене покинути…
Тож відпустіть мене.
Будь ласка.
Бувайте, Гарі.
Прощавай, Ґаал.
Вкажіть призначення.
розрахуй політ до Синього Замету.
На Синнакс.
Тривалість – 138 імперських стандартних років.
Призначення підтверджено.
86 982 041.
86 982 043.
86 982 061…
Зефір Халіма.
Дякую, що надихнули мене на цю подорож змін.
Якби я не прийшов на ваше надгробне слово,
я б ніколи не набрався мужності пройти по Спіралі.
Будьте тричі благословенні, імперіє.
І ви.
Заходь, будь ласка.
Я всім рада.
Хочу висловити співчуття.
З тебе вийшла б неперевершена проксима.
Так.
Думаю, Клеон цього й боявся.
Хай там як, він отримав, що хотів.
Зефір Ґілат призначать, а я повернуся на рідну планету.
Хіба ти не радієш такому результату?
Я припустила, що ти навчила імператора як зіграти цю виставу.
Ні. Я такого не робила.
І запевняю тебе, моє щастя не має значення.
Я не згодна.
Люди використовують перевтілення, як привід ігнорувати інстинкти,
відмовитися від усіх можливостей бути щасливими.
Але якщо так робити, як тоді розвиватися?
Річ не в моєму розвитку.
Якщо ти більше його не підтримуєш, можеш знайти інший шлях.
Це неможливо.
Авжеж можливо. Ти не полонянка.
Ти не розумієш, у мене нема вибору.
Він у всіх є. Навіть коли здається, що його нема.
Я розумію, як це звучить, але, клянуся Матір'ю, в мене його нема.
Як таке можливо?
Ти казала, що проходила по Спіралі.
Коли це було?
Одинадцять тисяч років тому.
Отже, це правда.
Ходили чутки, що в Клеона є останній розумний робот у галактиці.
Ти, мабуть, стільки всього бачила…
А тепер ти мусиш підтримувати цього чоловіка й робити все, що він…
Це він послав тебе сюди.
Я помру в цій кімнаті, так?
Тільки тому ти розповіла мені правду.
Як і в Імперії, в мене нема індивідуальної свідомості.
Тож і в мене, певно, немає душі.
Якби була, я б, може, могла не послухатися його наказів.
А в тебе точно її нема?
Якщо я дозволю тобі втекти, я не зможу зупинитися.
Я все одно тебе вистежу й розірву на шматки.
Вибач.
Я бачу в твоєму серці справжнє співчуття.
Справжні муки сумління. Я не можу це пояснити,
та просто знаю, що в тебе є душа.
Але той, хто примушує тебе це зробити,
хто так жорстоко випробовує твою віру й відданість,
він… бездушний чоловік.
Я прощаю тебе, Демерзел.
Пам'ятай свій текст.
Мій кінець прийде не зараз.
Я перероджуся.
Тебе послав сюди не Клеон, а Мати.
Роби, що мусиш робити.
Це Її воля.
То як це станеться?
Це вже сталося.
Коли ти торкнулася моєї шкіри, вона виділила отруту.
Ти не відчуєш болю.
Увага. Гіперпросторовий рух через 20 хвилин.
Приготуйтеся до стрибка.
Корабель от-от стрибне!
Я не можу здолати цей замок.
То відкрий мені прохід по-іншому!
Гаразд. Підключай мене.
Салвор, я не впевнений, що це можливо.
Стрибок на орбіту планети вимагає абсолютної точності.
Або везіння.
Не забувай, з ким маєш справу.
Це ж, певно, як багато разів підкинути монету?
Як тисячу разів її підкинути.
То почнімо підкидати.
-Ти просиш тебе вбити. -Льюїсе, хіба не розумієш?
Ось моє призначення.
Усе, що діялося, привело мене сюди.
Це наш єдиний шанс.
Тож я мушу спробувати.
Ми мусимо спробувати.
Лише це нам і залишається в кризовій ситуації.
Спробувати.
Якщо я помру, віддай це моїй мамі.
Ти особлива, Салвор.
Я мав побачити це раніше.
Давай.
Льюїсе.
Убий її!
Ти виживеш, чуєш? Не відключайся, Льюїсе.
Убий цю суку!
Тримайся.
З флангу!
Помічено ворожий корабель.
Активовано автоматичну оборону.
Феспійські списоборці.
Ти зміг, Хуґо.
Тридцять секунд до стрибка.
Негайно пройдіть до кріокапсул.
Припиніть бій, анакреонці.
Негайно здайте нам корабель або помрете.
Націль на них усі гармати!
П'ятнадцять…
чотирнадцять, тринадцять…
одинадцять…
десять, дев'ять…
вісім…
шість, п'ять…
чотири…
три, два…
один…
Ми стрибаємо.
Ну що?
Я це зробила.
Здаватиметься, що вона померла природною смертю.
Добре. Останнє, що нам треба, це почати священну війну.
Ти хочеш щось сказати?
Ви б перемогли її. Ви б виграли.
Брак розуміння з твого боку не значить, що я маю пояснювати.
Авжеж ні.
Ви Імперія.
І у вас було священне видіння.
Так, було.
У мене на столику в рамці стоїть старовинна квітка родокореня.
Я купила її, коли сама пройшла по Спіралі.
І взяла з собою в цю подорож.
Справді?
Я подумала, може ви побачили її, коли недавно заходили до мене?
Ні. Я такого не пам'ятаю.
Отже, це щасливий збіг.
Що ви побачили таку саму квітку.
Хай там що, я не хочу допитуватися. Ці видіння – дуже особиста річ.
Хоча те, що я побачила тисячі років тому…
змінило моє сприйняття всього.
У тебе було видіння? У робота?
Так. І мені приємно, що воно було дароване й вам.
Не побачити нічого…
Такої порожнечі я б нікому не побажала.
Хай ваше видіння дасть вам силу
на шляху до Трантора, імперіє.
Я попрошу космітів підготувати вас до стрибка.
Не побачити нічого…
Такої порожнечі я б нікому не побажала.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко