BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
Ilex!
Etter at de hadde dratt, var det ingen barn igjen.
Bare krigere.
Jeg presset denne arrete kroppen til jeg ble utnevnt til stor-jegerinne for krig.
Jeg har levd ut forventet levealder tre ganger.
Skoggudene ville ikke la meg dø før jeg hadde fått hevn.
Og da jeg var klar…
…sendte de meg en ny gave.
Invictus?
Den dukket opp i bane som en bønn.
Da visste jeg…
…at gudene ikke bare godtok ønsket mitt om å knuse Imperiet,
de sto bak det.
Du så hva som skjedde med folket ditt.
For noen få personers synder, utslettet Imperiet halve din verden.
Hvis du angriper Trantor, vil hele De ytre regioner lide.
Du forstår deg visst ikke på hevn?
Jeg bryr meg ikke om menneskeheten.
Dette skipet vil bli min stemme.
Du skal hjelpe meg å navigere dets neste sprang.
Og om du ikke gjør det,
vil jegerne mine drepe hver mann,
kvinne og barn som er igjen på Terminus.
Og moren din blir den første.
Du har allerede ofret faren din. Du ville ikke ofret henne også.
Byttet er enkelt, vokter.
Ødelegg Trantor…
…og kanskje, bare kanskje,
…vil den kjære Stiftelsen din overleve det som følger.
Er det ikke utrolig hva en person vil gjøre for litt tid?
Hvor lenge har du kunnet gjøre dette?
Så lenge jeg kan huske.
Som oftest er det bare en følelse.
Som med dette, men…
…andre ganger kommer det i drømmer.
Jeg pleide å drømme om en bølge.
En bølge som var så stor…
…at jeg bare kunne holde pusten og la den ta meg.
Jeg visste at den ville smadre hjemmet mitt,
familien min og hele min verden.
Jeg klarte aldri å bli kvitt drømmen, Hari,
den hjemsøkte meg.
Jeg trengte å vite at det ikke ville skje i det virkelige liv,
så jeg lærte meg matematikk.
Jeg regnet ut alle sannsynligheter og fysiske krefter jeg kunne komme på,
desperat etter å se en vei rundt det.
Men jeg fant ingen.
Drømmen drev deg til matematikk,
noe som beviser at det ikke var en drøm, men et forvarsel.
Jeg ville ikke bli overrasket om du har en intuitiv bearbeidelsesevne
som gjør at du løser matematikken. Det ville forklart Abraxas.
Jeg løste Abraxas fordi jeg jobbet ræva av meg.
Ja, jeg sier at du er usedvanlig.
Det blir varmere.
Friksjon når vi går inn i romskrotområdet.
Skipets kjøleanlegg vil ta seg av varmen.
Starter varmeavledningssystem. Stabiliserer.
Hvorfor drar du til Helicon?
Hva planla du og Raych?
Jeg har fortalt deg det alt.
Du benektet ikke antakelsen min.
Fordi du hadde rett.
Skal du virkelig fortsette å holde meg uvitende?
Man kan påstå at jeg skulle gjort det fra starten av.
Hva skal det bety?
Er vi ikke forsiktige, kan forutvitenen din fordreie psykohistorien helt.
Se hva som skjedde med deg og Raych.
Du er her, og det er ikke han.
Det kom ikke ut riktig. Jeg tar det tilbake. Det jeg prøver å si,
er at menneskehetens overlevelse avhenger av at vi når Helicon.
Jeg trodde vår overlevelse avhang av Stiftelsen.
Det gjør den til en viss grad.
Men bare om dens søsterorganisasjon også etableres.
Så det er en stiftelse til.
Her ved Stjernenes ende. På Helicon.
KOMMUNIKASJONSSENTER
Dette er Hugo Crast…
Dette er Cian un Edan, tidligere innbygger av Thespis,
som sender et SOS til Den thespinske republikk.
Anacreonsk aktivitet foregår ved utpost 59.
Kan noen høre meg?
Spiralen er skapt for å skyve kroppen til grensen av sin tåleevne.
En vandring på over 170 kilometer uten mat, vann eller hvile.
Vitale tegn er optimale.
Og du må selvsagt legge igjen dine uorganiske enheter.
Din beskyttende aura…
…og dine keiserlige nanoboter.
For første gang i livet vil du bli utsatt for skader,
-utmattelse… -Jeg forstår.
Hvis en pilegrim vakler,
kan han motta hjelp fra en annen på veien.
Hvis han bare har falt på ett kne.
Hvis begge knærne svikter, er det et tegn på underkastelse.
Pilegrimen må enten finne krefter til å krabbe bort fra veien,
eller gi etter for døden.
Færre enn halvparten av de som starter, vil nå spiralens senter.
Der vil de gå inn i en hellig hule, Moders kjød.
Det er vann i Kjødet.
Saltet rundt bassenget har en spesiell ionisk ladning
som fremkaller en unik reaksjon hos alle som berører det.
Etter at du har senket deg i bassenget, om Moder er villig,
vil du bli begunstiget med et syn.
Hvis du lykkes og kommer tilbake, vil zephyrene tolke det du har sett.
Hva har andre pilegrimer sett?
Alle synene er unike og svært personlige.
Jeg er overrasket over at de ikke bare hallusinerer om mat.
Nanobotfjerning komplett.
Dette sjansespillet vil sette deg i stor fare, Imperium.
I tillegg til fysiske farer du aldri har opplevd,
hvis…
…hvis du ikke klarer å fullføre,
vil det oppildne kritikerne dine.
Jeg vil fullføre.
Gi meg saltarmbåndet ditt.
Jeg tar denne.
Det blir som om du er med meg.
Som du alltid har vært.
I troen. Ta det rolig.
Disse midtre ringene kan være villedende. Får oss til å tro at vi har kommet lengre.
Pass på at du har mer å gå på.
Har du gjort dette før?
Nei. Men jeg har snakket med flere som har det.
Har du flere nyttige tips?
Det er ingen måte å gjøre det lett på. Det er jo poenget.
Bare ta det rolig.
En fot foran den andre. De trefoldige gudinner vil lede deg.
Snakket disse personene om synene sine?
En pilegrim fortalte meg
at saltet rundt bassenget begynte å virvle foran øynene hennes.
Hun sa ikke hva som skjedde etterpå, bare at det var det vakreste hun hadde sett.
-Hvor kommer du fra? -Baltaros. Og du?
-Nishaya. -Produksjonsplaneten.
Alt som er for giftig til å lage på Trantor, lager vi.
Spesialiteten er tekstiler.
Enkelte typer keramisk glasur som Imperiet liker.
Nishaya er det perfekte stedet fordi atmosfæren vår er en tykk, hvit tåke,
og forurensningen blander seg med den.
Den tåken.
Moren min pleide å si at første gangen hun fikk sett ordentlig på fars ansikt,
hadde de allerede tre barn sammen.
Arbeidet du i en av fabrikkene?
Nei. Jeg var laster. Lastet kasser inn i sprangskip.
Fabelaktige maskiner, ikke sant?
Ja visst.
Jeg hadde selvsagt aldri vært på et før jeg dro hit.
Brukte alle sparepengene på billetten.
Fra Baltaros? Du må også ha tatt et.
Ja.
Min første gang også.
Før var jeg misunnelig på de som stadig reiste,
sprang fra den ene enden av galaksen til den andre.
Men dette… er den eneste reisen jeg virkelig trengte å ta.
Jeg håper du føler det samme.
En stiftelse til?
Terminus ble etablert ved en keiserlig konsesjon,
og var delvis skapt for å tiltrekke problemer.
Men Den andre Stiftelsen og dens posisjon må holdes hemmelig,
selv for Den første Stiftelsen.
Hva er hensikten med den?
Hvis du ikke vil stole på meg, drar jeg ikke til Helicon.
Ikke vær latterlig, Gaal. Jeg har ressurser på Helicon. Allierte.
Nå som vi kjenner til evnene dine, kan vi studere dem.
Bruke dem til vår fordel.
Jeg er ferdig med å bli brukt.
Jeg vil bort. Nå.
Enten forteller du, eller så drar jeg på samme måte som jeg kom.
Hvor vil du dra?
Terminus vil ta flere tiår. Trantor? Du vil bli forvist av Imperiet.
Det fins flere planeter. Moren min lærte meg navnene.
Du sa at instinktene mine er viktige.
De snakker til meg.
Åpne den faens døren!
-Du tenker ikke klart. -Ikke fortell meg hva jeg tenker.
Åpne den.
Åpne den!
Åpne!
Åpne døren!
Ikke gi opp, gutt. Vi nærmer oss.
Ja.
Tretti… Nei, 29 minutter til neste sprang.
Planen hennes…
Selv om du lykkes, vil Imperiet slakte ned resten av folket ditt.
Og det blir gjort grundig denne gangen.
De vil drepe alle.
Og i kaoset som følger…
…vil de alle bli glemt.
Phara ser på seg selv som en hånd som strekker seg ut av Anacreons grav.
Men anacreonske barn fødes fortsatt.
Du har et barn, ikke sant?
En liten jente.
-Det føles som en jente. -Hvordan gjør du dette?
Sa ikke Phara det? Folk er som åpne bøker for meg.
I henne leste jeg bare mørke.
Men i deg leser jeg tvil.
Det er fortsatt en vei framover for Anacreon.
Er det ikke bedre å hevne de døde sånn?
-Søk dekning! -Jacenta?
Pokker ta dette skipet.
Rowan.
Dette var et mytteri.
Offiserene må ha plassert våpenet for å beskytte broen.
Du. Du skal tiltrekke deg skuddene mens jeg uskadeliggjør det.
-Hva om du mislykkes? -Da dør du.
Tiden renner ut, vokter.
-Flaks. -Du har flaks. Jeg har ferdigheter.
Enda en barriere.
Du vet hva du skal gjøre.
-Dukk! -Lewis!
Kom igjen. Det vil ikke ta dem lang tid å komme gjennom dørene.
Tving opp døren.
Vi har dårlig tid.
Kapteinen tok livet sitt.
"Andre."
Som i andrepilot?
Ble hun forrådt av en under hennes kommando?
Annen kan også bety "annen verden".
Utenfor galaksen?
Tror du de møtte på noe der ute?
Individuelle arbeidspodder.
En av disse styrer navigering.
Hvis vi finner den, kan vi prøve å omdirigere neste sprang.
Våpen?
Ikke et våpen.
Fremdrift.
De må ha dratt for langt bort til å få ny forsyning.
Begynte å springe lengre og lengre ut.
Advarsel. Trans-rom-sprang om 20 minutter.
Start transittprosedyrer.
-Nå skjønner jeg det. -Hva betyr lysene? Transittprosedyrer?
Skipet har ingen spacere.
Uten dem må mannskapet ha bedøvet seg selv før spranget.
Lysene viste hvor lang tid de hadde til å komme til en sprangcelle.
Vi har dårlig tid.
Der borte.
Her er det. Navigasjonscellen.
Før Imperiet hadde spacere,
trengte disse eldre skipene noe med enorm prosesskraft
til å navigere sprangene.
Å folde rommet er like mye intuisjon som vitenskap.
Det er som å ønske.
Et kognitivt sprang som bare en levende hjerne kan utøve.
Forskjellen er
at spacere ble genetisk skapt til å holde ut belastningen,
men disse ikke-forsterkede menneskene hadde ikke den fordelen.
For å kunne overleve…
…måtte de kobles direkte til skipene.
Han ble skutt. Skipet søkte etter ham. Ute av stand til å navigere på egen hånd.
Kan noen kobles til uten operasjonen?
Om AI-en er intuitiv, ville grensesnittet funnet fram til de riktige nevronene?
Ja. Kanskje. Men de ville ikke overlevd lenge.
Lenge nok til å styre spranget?
-Sørge for at Stiftelsen overlever? -Ett enkelt sprang inn i det tomme rommet?
Kanskje, men…
…det ville vært en dødsdom.
Vel, hvis en av oss skal ofre seg, kan det like gjerne være utskuddet.
Hjelp meg å finne ut hvordan.
Men ikke til det tomme rommet.
Jeg skal fly skipet hjem til Terminus.
Denne vil snakke med deg, løytnant.
-Løytnant Freestone, vi har et problem. -Den greia der?
Den kalles Hvelvet. Vi vet ikke hva det er,
bare at det er omgitt av et signalfelt som gjør folk syke.
Du ser dobbelt, og til slutt besvimer du.
Jegerinnen deres opplevde det. Det var sånn datteren min klarte å fange henne.
Vi kjenner ikke langtidsvirkningene, men feltet som omgir det, vokser.
Vi må evakuere.
Det er ikke et triks.
Nullfeltet bryr seg ikke om hvilken planet du er fra.
Hvis vi ikke gjør noe, vil det nå oss alle.
Du må åpne gjerdet.
Moder kaller på meg.
-Nei. Du har krefter fortsatt. -Nei.
La meg i det minste hjelpe deg av veien, og de kan ta seg av deg.
-Du kan ikke bare dø her. -Hvordan kan jeg velge å dø et annet sted?
En fredelig overgang.
Det er Moders største gave…
…til et helligere liv.
Hva om det ikke er noe annet liv?
Hva om dette er slutten?
Kanskje vi møtes igjen.
Du kan fortelle meg hva du så.
Du står foran representanter for Moder, Møy og Kone.
Alle som går spiralen, er kjære for oss.
Fortell oss, hva opplevde du inne i Kjødet?
Da jeg sto der…
…begynte saltet å bevege seg.
Og det begynte å virvle.
Først sakte, så raskere.
Det løftet seg fra bunnen av grotten.
Det tok form av en stengel…
…med tre store kronblader.
Jeg var redd for at jeg innbilte meg det.
Men det var ekte.
Kjenner du til mytologien rundt trebladblomsten?
Nei.
Etter at Dol støtte inn i Surahsystemet og skapte de trefoldige måner,
ble Møy dekket med et teppe av treblad.
Det var et tegn fra De trefoldige gudinner om at vår verden kunne opprettholde liv.
Gjennom århundrene døde blomstene gradvis ut.
Vi har ikke sett dem her på flere tusen år.
Hva betyr det?
Trekronede blomster er enfrøbladete planter.
Med andre ord, tre elementer skapt av ett.
Akkurat som brødrene mine og meg.
Og De trefoldige gudinner.
Dette er et hellig syn, Imperium.
Faktisk er din tilstedeværelse her hellig,
en reise som ingen av dine forgjengere våget å gjøre.
Sjelen din er åpenbart ikke fastlåst i stagnasjon.
Enhver som hevder at den er det, vil selv være skyldige
i å forsøke å hindre en søkende sjel fra opplysningens vei.
Fra denne dagen vil ingen annen zephyr stå i veien for deg.
Du kaster bort kreftene.
Du bør heller hvile til vi er gjennom romskrotfeltet enn å risikere utmattelse.
Hva er temperaturen?
Trettiåtte grader. Den går nok opp til rundt 41.
Og om den blir høyere?
Hva pønsker du på?
Hold kjeft. Bare hold kjeft.
Gaal.
Temperatur kritisk.
Starter varmeoverføringssystem.
-Gaal. -Stabiliserer.
Ingen flere halvsannheter.
Fortell alt, ellers avslutter jeg reisen nå.
Jeg mener det, Hari.
Gjør jeg det, risikerer jeg å ødelegge Den andre Stiftelsen før den er skapt.
-Fortell! -Du aner ikke hva du…
-Stopp! Stopp! Stopp! -Jeg bryr meg ikke lenger!
Hva har du gjort?
Uten varmeavledningssystemet
blir jeg levende kokt lenge før du kommer til Helicon.
De sier at informasjon ikke kan ødelegges.
Så kanskje du overlever. Men jeg gjør det så visst ikke.
Hva blir det til, Hari?
Enten se meg brenne i hjel eller slippe meg fri?
Du vet at jeg kan programmere cryopoden til å dra dit jeg vil?
Du trenger meg ikke, Hari. Det har du aldri gjort.
Det er ikke sant.
Jo, det er det.
Historien min skulle ende på Terminus. Det sa du selv.
Du og Raych hadde til hensikt å etterlate meg, så…
Bare la meg dra.
Vær så snill.
Adjø, Hari.
Adjø, Gaal.
Avventer destinasjon.
Kalkuler reise til Blue Drift.
Til Synnax.
Varighet: 138 keiserlige standardår.
Bekrefter destinasjon.
86 982 041.
86 982 043.
86 982 061…
Zephyr Halima.
Takk for at du inspirerte meg til å ta denne forvandlende reisen.
Om jeg ikke hadde hørt lovtalen din,
ville jeg aldri ha samlet nok mot til å prøve å gå spiralen.
Trefoldige velsignelser til deg, Imperium.
Og til deg.
Kom inn.
Alle er velkomne.
Jeg vil kondolere.
Du ville blitt en god proksima.
Ja.
Jeg tror det var det Cleon var redd for.
Uansett, han fikk det som han ville.
Zephyr Gilat vil bli utnevnt, og jeg drar tilbake til hjemplaneten min.
Er du ikke glad for resultatet?
Jeg gikk ut fra at du instruerte keiserens prestasjon.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Og jeg forsikrer at min glede ikke betyr noe.
Jeg er uenig.
Folk bruker reinkarnasjon som en unnskyldning til å ignorere instinktene,
til å gå glipp av alle muligheter til lykke.
Men hvordan kan du da virkelig utvikle deg?
Det handler ikke om min utvikling.
Hvis du ikke støtter ham lenger, kan du finne en annen vei.
Det er ikke mulig.
-Jo. Du er ikke en fange. -Du forstår ikke. Jeg har ikke noe valg.
Alle har et valg. Selv når det føles som de ikke har det.
Jeg vet hvordan det høres ut, men jeg sverger på Møy, jeg har ikke det.
Hvordan er det mulig?
Du sa en gang at du har gått spiralen.
Når var det?
For 11 000 år siden.
Så det er sant?
Jeg hørte rykter om at Cleon hadde den siste intelligente roboten i galaksen.
Alt det du må ha sett…
Og nå må du stå ved den mannens side uansett hva han…
Han sendte deg hit.
Jeg kommer ikke til å forlate dette rommet i live?
Det er grunnen til at du fortalte sannheten.
I likhet med Imperium har jeg ikke individuelle følelser.
Så jeg kan heller ikke ha en sjel.
Om jeg hadde det, kunne jeg kanskje vært ulydig mot ham.
Er du sikker på at du ikke har en?
Om jeg lot deg løpe din vei, kunne jeg ikke stoppet meg selv.
Jeg ville jaget etter deg. Jeg ville revet deg i biter.
Jeg er lei for det.
Jeg ser ekte barmhjertighet i hjertet ditt.
Ekte samvittighetskvaler. Og jeg kan ikke forklare det,
men jeg vet at du har en sjel.
Men den som tvinger deg til å gjøre dette,
som på ondt vis setter troen og lojaliteten din på prøve,
han er en mann uten sjel.
Jeg tilgir deg, Demerzel.
Husk teksten din.
Slutten min kommer ikke nå.
Jeg vil bli gjenfødt.
Du ble ikke sendt hit av Cleon, men av Moder.
Gjør det du må.
Som hennes vilje er.
Hvordan vil det skje?
Det er gjort alt.
En gift ble utskilt da hudene våre berørte hverandre.
Du vil ikke kjenne smerte.
Advarsel. Trans-rom-sprang om fem minutter.
Forbered reise.
Skipet gjør seg klar til sprang.
Jeg kan ikke overstyre låsemekanismen.
Så få meg gjennom på en annen måte.
Ok, la oss plugge meg inn.
Jeg vet ikke engang om det er mulig.
Å springe inn i en planets bane krever fullstendig nøyaktighet.
Eller flaks.
Husk hvem du har med å gjøre.
Det er vel som å kaste en mynt om og om igjen?
Kanskje som å kaste den tusen ganger.
La oss begynne å kaste.
-Du ber meg drepe deg. -Forstår du ikke?
Dette er det jeg er ment å skulle gjøre. Alt som har skjedd, har brakt meg hit.
Dette er vår eneste sjanse.
Så jeg må prøve.
Vi må prøve.
Og sånn er det under en krise.
Prøve.
Gi denne til moren min hvis jeg dør.
Du er unik, Salvor.
-Jeg skulle ønske jeg hadde sett det før. -Gjør det.
Gjør det.
Lewis?
Drep henne!
Du klarer deg, hører du? Bli hos meg, Lewis.
Drep hurpa!
Kom igjen.
Fra siden!
Fiendtlig skip påvist.
Automatisk forsvar igangsatt.
Thespinske skyttere.
Du klarte det, Hugo.
Tretti sekunder til trans-rom-sprang.
Gå til crypoder øyeblikkelig.
Overgi dere, anacreoner.
Overgi skipet til oss øyeblikkelig, eller dø.
Skyt mot dem så mye du kan!
Femten…
…fjorten, tretten…
…elleve…
…ti, ni…
…åtte…
…seks, fem…
…fire…
…tre, to…
…én…
Vi springer.
Så?
Det er gjort.
Det vil virke som hun døde av naturlige årsaker.
Bra. Det siste vi vil, er å starte en hellig krig.
Er det noe du vil si?
Du hadde slått henne. Du hadde vunnet.
Din manglende forståelse betyr ikke at jeg må forklare.
Nei, selvfølgelig ikke.
Du er Imperium.
Og du hadde et hellig syn.
Det stemmer.
Jeg har en gammel trebladblomst presset og innrammet på toalettbordet mitt.
Jeg fant den da jeg selv gikk spiralen.
Jeg tok den med på denne reisen.
Gjorde du det?
Jeg trodde kanskje du så den da du kom inn på rommet mitt den kvelden.
Ikke som jeg kan huske.
Sikkert en tilfeldighet.
At du så den samme blomsten.
Jeg mente ikke å spørre deg ut. Jeg vet hvor personlige synene kan være.
Selv om det er mange år siden, forandret synet mitt hvordan jeg ser på alt.
Du hadde et syn? En robot?
Ja. Og jeg er glad for at du også ble velsignet med et.
Å ikke se noe…
Den tomheten ønsker jeg ingen.
Måtte synet ditt gi deg styrke
når vi reiser tilbake til Trantor, Imperium.
Jeg skal be spacerne forberede deg til spranget.
Å ikke se noe…
Den tomheten ønsker jeg ingen.
Tekst: Evy Hvidsten