ЗА МОТИВАМИ РОМАНІВ АЙЗЕКА АЗІМОВА
Фундація
Пояс Антора. Тато розповідав мені про нього.
Що б він тепер мені сказав?
Уявляєш, я працював на такій.
Видобував паладій. Так, пам'ятаю.
Спина болить від одного погляду на це обладнання.
Не віриться, що воно й досі там. Ваші його просто покинули?
Без імперських технологій промисловість загнулась.
Тоді я й взявся за дальні перельоти. Почав інше життя.
Тобто ти покинув свій народ.
Тобто іншим феспійцям не довелося ділити зі мною залишки.
Наближаємося до цілі.
Тут нічого нема.
Придивися пильніше, наглядачко.
Це «Непереможний»?
Перлина флоту імператора Тауреліана.
Тобі про нього відомо?
Кажуть, у свій час «Непереможний» був найпотужнішою збройовою платформою,
яку побудувала імперія.
Винищувач світів.
Але 700 років тому він безслідно зник.
Жодних уламків чи сигналів лиха.
Його начебто бачили в різних куточках галактики,
та ніколи двічі в одному місці. І на зв'язок він не виходив.
І ви просто знайшли його тут.
Він наче кликав мене.
«Непереможний» – стрибкорабель.
Імперія вважає техніку гіперпросторових стрибків державною таємницею.
Вони скоріше знищать усі Провінції,
ніж дадуть його захопити.
Ніхто не знає, що він тут.
Ви ж навіть на його борт не потрапите.
Анакреонець не зможе відкрити шлюзову камеру.
Ваші імперські наноботи
запрограмовані на прискорене зцілення та ідентифікацію…
І містять код доступу на всі імперські кораблі.
Ось навіщо ви потрібні, командире.
Ви – наш ключ до корабля.
Навіть якщо ваш план вдасться, ви не знаєте, де був корабель
чи що сталося з командою.
Як ви знаєте, чи до нього безпечно наближатися?
Небезпечно.
Ми втратили два зорельоти, намагаючись на нього висадитися.
Захисні системи ще працюють.
Готуйте скафандри.
Час настав.
Як думаєш: у якійсь із шахт ще може працювати зв'язок?
Це малоймовірно. Але можливо.
У мені є маячок тривоги.
Нейтральний імплантат, який записує все, що я бачу й чую.
Якщо доберемося до зв'язкової капсули на «Непереможному», пошлемо сигнал.
Увага, це стрибок на десять кілометрів.
Треба переміщатися швидко, без зайвих рухів.
Перед контактом переверніться й гальмуйте.
Рейкові гармати «Непереможного»
ігнорують об'єкти діаметром до двох метрів.
Якщо розділитися й рухатися керовано, будемо непомітні.
Ти добре розумієш, що робиш?
Майже ніколи, любко.
Наглядачко, вийди вперед.
Щоб дістатися шлюзу, треба влучити у внутрішнє кільце.
Промахнетеся – загубитеся в космосі.
Лечу на рахунок «три».
Раз, два…
Чорт.
Майже на місці.
Молодець, наглядачко.
Сал, маю проблеми зі скафандром. Це погано.
Прискорювачі не вмикаються.
Ні.
-Не можу… -Я зловлю тебе!
-Сал, назад! -Хуґо! Ні.
Назад.
-Сал… -Хуґо!
Ні. Хуґо.
Ковтни горе, наглядачко. На це немає часу.
Шлюз отам. Ходімо.
Імперіє,
я знаю, що ви надто раціональні, щоб побачити в моєму вчинку…
Продовжуй. Цікаво почути, чого, не твою думку, ти не зробила.
Якби я не схилила коліна, я б пішла проти своєї віри.
І ти схилила коліна перед словоблудницею.
-Я схилила коліна перед Матір'ю. -Вибач, перед ким?
Мені цей термін незнайомий,
бо я ж потвора, не народжена матір'ю.
Ви ж знаєте, що я не згодна з позицією Халіми.
Сподіваюся, що ні. Бо й твоє життя – не зовсім цикл переродження.
Цікаво, що б сказала Халіма, якби знала про це.
Не в моїх інтересах розкривати твою справжню сутність.
Це була приголомшлива зрада.
Ти зрадила своє призначення.
Наскільки мені відомо, ти не здатна на невірність.
Відданість династії Клеонів для тебе понад усе –
так тебе запрограмували.
Я саме про це й кажу.
Якби, схиляючи коліна, я порушила свій протокол,
я б не змогла цього зробити. Фізично.
Сигнали, за допомогою яких я керую кінцівками, було б заблоковано.
Зручне пояснення, яке виправдовує твої дії.
Мені ось що цікаво:
чи ти хотіла схилити коліна?
Вірність імперії для мене понад усе.
-Вибачте, імперіє… -До суті.
Схоже, промова Зефір Халіми справила враження.
Посол Тенвол каже, вона тепер лідер рейтингу.
Що ж…
тоді треба змусити її злізти з улюбленого коника.
Треба зрозуміти, що вона насправді від мене хоче.
Не думала, що побачу вас тут, Клеоне.
Правильне звертання – «імперіє».
Я дуже поважаю тих, хто пробує пройти по Спіралі,
виконати цей священний ритуал, прив'язаний до смерті проксими.
Ідучи пішки, люди упокорюються перед Триєдиними Богинями.
Вас хтось добре підготував.
Скажіть, леді Демерзел, чи була у вас нагода пройти по Спіралі?
Так. Багато років тому.
Тоді ви знаєте, як сильно може вас змінити ця подорож…
і як страждає від неї тіло.
Цього чоловіка осліпило сонце.
Багато інших померли, намагаючись дійти до Лона Матері.
Упевнений, це дуже благородна смерть.
Зефір Халімо, імператор хоче поговорити з вами відверто.
Я оцінив агресивний початок.
І вам вдалося загнати мене в окопи.
Я вам аплодую. Я тут. Готовий вас слухати.
Навряд чи я розумію, що ви очікуєте почути.
Що ви просите?
Покласти кінець генетичній династії.
Якщо ви просто розглядаєте пропозиції, маю отаку:
окрім системи опріснення
ми встановимо станцію супутникової безпеки,
для цільового захисту вашого народу.
Безпека й чиста вода.
Ми не розуміємо одне одного, Клеоне.
Моє прохання – не тактика.
Я проповідую лише те, в що вірю.
І я вірю, що генетична династія принесе всім нам погибель.
То луміністи бачать майбутнє?
Я не стверджую, що бачу його.
Однак глибоко в душі маю чуття правди й кривди.
Кривди?
Ви й приблизно не уявляєте досягнень моєї сімейної лінії.
-Мої брати і я… -Брати? Ви – не брати.
Ви – відгомін еґо мерця,
за своєю природою не здатні зрозуміти те, чого вам бракує.
Створіння без душі не можуть себе усвідомити.
Мабуть, покійний доктор Селдон теж це побачив?
Мені шкода, якщо ви справді так думаєте.
Ви приречені все життя кричати в порожнечу.
Ви прилетіли сюди лише тому,
що знаєте, що люди мене слухають.
Упевнена, перед візитом
вам розповіли про приголомшливу кількість послідовників лумінізму.
І всі вони віддані служінню світлу правди.
Нагадайте, скільки людей знадобилося, щоб знищити Зоряний міст?
Ви мені погрожуєте?
Лише відповідаю на ваше питання, щоб сформулювати прохання.
Не дивно, що ви розгубилися.
Бо йдеться про щось набагато значніше за вас.
Та я впевнена, що радниця допоможе вам зрозуміти.
А тепер вибачте. Маю допомагати душам.
-Льюїсе, повільніше. Повільніше! -Що таке, Салвор?
Ти занадто близько від Джосенти. Два метри!
Вибач.
В укриття!
Якщо я відкрию двері, гармати замовкнуть.
Командире!
Давай!
Відкривайся.
Ні!
Він виконав свою місію.
Не ти, наглядачко. Ти надто небезпечна без пут.
Витягни руки.
Тепер іди.
Не зупиняйтеся.
Атмосфера замерзла.
Певно, в обшивці дірка.
Системи штучного клімату вимкнені. Треба знайти панель управління.
Ось панель управління.
Ясно. Система архаїчна.
Доведеться вводити команди вручну.
Я залатала діру. Тепер можна відновити атмосферу.
Відновлюй.
Поки формується атмосфера, може, дощитиме.
Тепер займуся гравітацією. Обережно.
Що це за світло? Стрибки напруги?
Не впевнений.
Оновіть протоколи безпеки.
Вимкніть внутрішній захист.
Безпекою керує інша система. Ближча до командної рубки.
Тоді ходімо туди.
Шістнадцять секунд.
Світло спалахувало кожні 18 секунд.
Інтервал скоротився до 16.
Так. І що це означає?
-Це якийсь зворотній відлік? -До чого?
До наступного стрибка.
Два тижні тому мої люди вибралися збирати мотлох.
І бачили появу «Непереможного».
Мабуть, його двигуни працюють автономно,
проміжки між стрибками встановлюються довільно.
Ми знали: щоб керувати цим кораблем,
треба висадитися до того, як він знову стрибне.
Куди стрибне?
Вони й гадки не мають. Ось як з'явилася ця легенда.
Ось чому «Непереможний» став кораблем-привидом.
Мабуть, команда втратила контроль,
і корабель почав стрибати по довільно обраних координатах.
Вони застрягли в темряві,
поза радіусом зв'язку…
може, взагалі за межами галактики.
У них закінчилася їжа, стався внутрішній конфлікт.
Скільки в нас часу до кінця відліку?
При такому темпі…
чотири години.
Гаразд.
Тож або ми встановимо контроль за чотири години, або він знову зникне.
Тепер розумієш, чому ми спішили?
В разі невдачі нам пощастить,
якщо опинимося в якомусь сонці
чи в пащі чорної діри.
Якщо не пощастить – помиратимемо значно довше.
Що ти тепер відчуваєш до Халіми?
Це було необачно.
Я не маю сумніву: то була погроза.
Клятий Гарі Селдон це передбачав.
«Заклик однієї з основних релігій галактики».
Щодо погроз Халіми, то я посилю заходи безпеки в палаці.
Можемо наказати не поширювати заклик Халіми,
створити фільтри, що активуються фразами. «Генетична династія».
Ні.
Я не гратиму від захисту з цією жінкою.
Якщо вона звертається до чогось величнішого за мене, зроблю так само.
Доведу, що і вона, і Селдон помилялися.
Зефір Халіма каже, що в мене немає душі,
отже, я нездатний розвиватися.
Я не погоджуюся.
Та згоден з тим, що бездушне створіння не усвідомлює себе.
Тож я звернуся до тих, хто перебуває на значно вищому рівні,
ніж навіть самі зефіри.
Я мушу звернутися до самих Триєдиних Богинь.
Я пройду по Спіралі.
І хай Мати, Діва й Баба вирішать, що правильно,
хто правий…
а хто помиляється.
Як це робиться?
Я покажу тобі.
Я щось тобі принесла.
Лінзи, що коригують колір.
Побачиш червоне й зелене.
Дякую.
Та я не можу їх надіти. Вони привернуть увагу.
Інші – Брат Присмерк, Брат День –
не повинні дізнатися.
Може, надіватимеш, коли брати не бачитимуть.
За мною завжди стежать.
Якщо почнуть розслідувати, усьому кінець.
Так, імперіє.
Благаю, Азуро…
зви мене Клеон.
Річ не лише в дальтонізмі.
Я зчеплюю пальці так, що зверху – правий.
А в братів – лівий.
Вони люблять капусту.
А мені вона така гірка, що важко не виблювати.
Я взуваю черевики в іншій послідовності.
Указую на щось пальцем по-іншому.
Спочатку їм вуглеводи, потім – м'ясо, а не навпаки.
Якщо помітять лінзи – можуть побачити й усе інше.
І це буде жахливо?
Я покажу тобі.
Це ж перший.
Принципіум.
Клеон, з якого зробили нас усіх.
Є й інші.
Вони живі?
Можна й так сказати.
Вони вбирають інформацію,
щоб знати, що з нами діється,
якщо вони знадобляться.
Знадобляться? Для чого?
Якщо якогось Клеона сильно поранять чи вб'ють, його замінять ними.
Кожна мить мого життя – перевірка.
Якщо я її не пройду, якщо дізнаються, наскільки я інший,
це буде мій останній день.
І перший – для нього.
Як це можливо? Ти ж Імперія.
Не більше ніж він.
Моя робота, причина мого існування – бути ідеальною копією.
А якщо я нею не є…
імперію треба захистити від помилок.
Типу мене.
Тож я не можу прийняти твій подарунок, Азуро.
Не можна, щоб хтось знав, що я коригую зір.
Мені не можна виділятися, інакше я помру.
Або втечеш. Підеш звідси.
Їм усе одно. Вони просто розбудять твою заміну.
Вони не відпустять на волю імператора-шахрая. Мене вб'ють.
То зробимо так, щоб тебе не знайшли.
У мене найвідоміше в галактиці обличчя.
Ми його змінимо.
Підпільні біохакери
зроблять це єдиним розрізом.
Мене відстежать за наноботами.
Їх можна відфільтрувати.
Гадаєш, ти перший, хто хотів би їх позбутися?
Ти привів мене сюди, бо мав на те причину.
З цієї ж причини ти стрибнув з балкона.
Не можна так жити.
За тобою стежать усе життя.
У Шрамі все по-іншому. Там можна загубитися.
Для імперії Шрам – нагадування про поразку.
Для інших на Транторі він втілює можливості.
Уперше за кілька століть ми побачили справжні хмари й зорі,
а не симуляцію, створену серверами для підтримки нашої прихильності.
Охорона мене з нею пропустить?
Техніка її не бачить.
Там зовсім не так, як у палаці.
Там повно людей, хаос.
Але там вирує життя.
І Трантор чекає на тебе.
Ходімо зі мною.
Ти пропустив сигнал до вечері.
-Вибач. -Пунктуальність. Порядок. Повага.
Ці риси можуть проявлятися в будь-кому,
але для Клеонів вони вроджені.
Принаймні так має бути.
Авжеж.
Я просто дізнавався про Трантор. Решту його.
Ми і є Трантор.
Ніщо за стінами палацу не має значення.
Гарі?
Комп'ютере, що переді мною?
Протокол квантової свідомості Гарі Селдона.
Це якась проєкція.
Комп'ютере, знайди проблеми в протоколі Гарі Селдона.
Неповна передача нейронних даних.
Допоможи.
Комп'ютере, звідки йшла передача?
Її активував протокол прибуття Річа Фосса.
Можеш його перезапустити?
Потрібен дозвіл.
-Гарі, ви мене чуєте? -Допоможи.
Послухайте, зосередьтеся на моєму голосі. Це Ґаал.
Ґаал!
Ви відцифрували свою свідомість, однак щось пішло не так.
Вас глючить, ви застрягли в петлі минулого.
Зосередьтеся на моєму голосі.
Зараз теперішній час. Зараз.
Давайте, Гарі. Рухайтеся на мій голос.
То – минуле. А це – тепер.
Що ви з собою зробили, Гарі?
Перед тим, як ми полетіли з Трантора, мені в мозок вживили блок даних…
синхронізований з портом, схованим у ножі Річа.
У ньому зберігалися мої думки, спогади, усе до миті, коли я…
Щось пішло не так.
Де я?
На кораблі «Ворон», що прямує до Гелікона,
вашої батьківщини, Гарі.
Гелікон. Точно.
Скільки ми летимо?
Тридцять чотири роки.
Тебе тут не має бути.
Де Річ?
Він відправив мене замість себе.
Він би так не вчинив. Ти маєш управляти Першою Фундацією.
Він це знав.
Скоро в них станеться перша криза. Хто там головний?
Мабуть, Льюїс Пайрін.
Він проведе їх крізь фазу поселення,
та для подальших подій їм потрібен хтось інший. Ти.
Річ це знав. Де він?
Це важко пояснити…
Ви померли, Гарі.
Ви же це знаєте, так?
Вас убив Річ.
Мене вважають спільницею.
Що? Чому?
Я зайшла у вашу каюту. Застала його в процесі.
Побачила, як він схилився над вами, а у вас у грудях – ніж.
Він затяг мене в капсулу, а сам залишився.
А що сталося з ним?
Його стратили.
Річ мертвий?
Чому, Гарі?
Чому він це зробив?
Гарі!
Часу мало. Негайно треба щось робити.
Візьмемо зброю, зрівняємо сили.
Я не боєць. І серед нас нема бійців.
Більшість людей не бійці, поки є вибір.
Стійте!
Енергетичний бар'єр.
Певно, технічний попередник огорожі на Термінусі.
Я тут єдина можу безпечно його перепрограмувати.
Але зніміть з мене наручники.
Дій, наглядачко.
Інакше помремо марно.
Усе. Я внесла нас усіх у систему.
П'ятнадцять секунд.
Надінемо наручники. Простягни руки.
Що це?
У старих кораблях були баки охолодження для стрибкодвигунів.
Не барися.
Не зупиняйтеся.
Льюїсе!
Ні!
Ні, Фаро!
Вона нам ще потрібна.
Може, ще треба буде перепрограмувати бар'єри чи протоколи безпеки.
Роуне, прошу тебе.
Ми втрачаємо спеціалістів, і в нас закінчується час.
Ти хочеш вижити, щоб напасти на імперію?
Не вийде, якщо залишишся на цьому кораблі.
Я не піду з «Непереможного».
І ти не підеш.
Допоможеш нам ввести нові координати перед новим стрибком.
І ми спрямуємо корабель прямо в серце Трантора.
У Імперії не буде шансів утекти,
як їх не було в мого народу.
Від Трантора залишиться купа токсичного попелу,
під яким назавжди замовкне все його зло.
Ми принесемо їм справедливість, наглядачко.
Помремо, щоб поставити імперію на коліна.
Рівень кисню – 2%.
Гарі.
Без вас корабель вимкнув усі системи.
Температура впала.
Кисню залишилося зовсім обмаль.
Дозвольте відновити роботу систем життєзабезпечення.
Гарі.
-Дозвольте відновити роботу… -Гарі, благаю.
-…систем життєзабезпечення. -Благаю, Гарі.
Будь ласка!
Дозвіл отримано.
Мушу тобі все пояснити, Ґаал.
Тепер я це зрозумів.
Навіщо Річ це зробив?
Не розумію. Чому він вас убив?
Моя смерть – важлива складова успіху Плану.
Я не розумію.
Щоб надихати Фундацію, людини замало.
Для цього потрібен міф, який пронесуть крізь століття.
І ми його створили.
Пам'ятаєш, які були прогнози смертності на Термінусі?
34,2%
Справжній показник удвічі менший.
Моя смерть надала сил Фундації.
Фундація не релігія, Гарі.
А ви не бог.
Так. Бога не вб'єш ножем.
Але його можна вбити, переставши в нього вірити.
Щось не так. Ви про себе дуже високої думки,
та я не вірю, щоб заради такого ви принесли в жертву своє життя.
-Чому ви не дочекалися… -У мене синдром Лети.
Був синдром Лети.
Успадкував від батька.
Щойно проявляються симптоми, починається стрімка деградація мозку.
От подумай.
Ми прилітаємо на Термінус, голод, сувора природа,
а я вже не Спаситель,
а божевільний, що притяг усіх на промерзлу каменюку.
Але ж ви казали, що мріяли побачити Термінус.
Казали, що хочете разом започаткувати Фундацію.
Так.
Казав голосно й часто.
Навіть сам собі набрид.
То це була гра.
Я створював сюжет.
Як красиво зізналися, що брехали.
Пояс уламків.
Гелікон. Мій дім.
Поле уламків оточує…
Темну зірку Гелікона.
Він приховував ваш світ усі ці роки.
Я знаю, де ми, Гарі. Тільки намагаюся зрозуміти чому.
Річ про це знав? Про вашу смерть, цей корабель?
Річ знав усе.
Я збирався вбити себе. Він мав розповісти чому…
А потім, десь через тиждень, він би зник і ми б зустрілися тут.
Він любив тебе. Це не був обман.
Ви мусили мене попередити.
А ти б послухала?
Я так від цього втомилася.
Від того, що ви вирішуєте, що й коли я маю дізнатися.
Що змінило ваш план?
-Тобі справді потрібна моя відповідь? -Кажіть.
Він не збирався тебе покидати.
То ви змусили Річа вбити вас.
І він був би вимушений покинути мене.
-Ви його використали. -Це несправедливо.
Обох нас використали.
Тут мав бути Річ.
Не ти. Річ.
Ти мала стати лідеркою громади на Термінусі.
Так! У вас не було версії плану,
в якій мене й Річа не розділяли б світлові роки.
Вам було начхати на наші бажання – аби ваш план не постраждав.
Ти надто розумна, щоб грати жертву, Ґаал.
Ти зарезервувала собі місце в плані, коли впоралася з Абраксасом.
Що я зробила?
Ти ж могла подати відповідь анонімно.
Ти обрала визнання.
Ніхто не змушував тебе летіти на Трантор.
Мене заманили обманом.
Ти прилетіла, знаючи, яку увагу це до тебе приверне
і на яку небезпеку наражаєш рідних.
Ти зробила вибір, Ґаал.
Ти хотіла іншого життя, ніж те, яке було тобі призначене.
Коли нас покликали до імператора,
ти обрала збрехати йому.
Якщо мене вб'ють, падіння прискориться. Так ти сказала?
Гаразд. Ми обоє лицеміри.
Якби річ і справді була в передбаченому психоісторією шляху,
ви б дозволили Клеону вбити вас у тій-таки тронній залі.
Ваші послідовники були б у захваті,
і все б ішло за планом.
Це так.
То чому ви цього не зробили?
Я хотів жити.
І Річ теж хотів.
А вийшло так, що я тут замість Термінуса, а Річ мертвий.
-І це через вас. -Справді?
Не смійте звинувачувати в цьому мене.
Тебе не повинно було бути біля моєї каюти в ніч моєї смерті.
Ти мала плавати.
Щоночі 40 басейнів. Як завжди, повторюючи прості числа.
Я почула достатньо.
Було краще, коли ви помирали.
-Ти прийшла в мою каюту. Чому? -Хвилювалася за Річа.
-То чому не пішла до нього? -Ходила. Його там не було.
-І що сталося далі? -Не знаю. Я…
Комп'ютере, обійти пояс уламків.
Потрібний дозвіл.
Щось проб'є дірку в обшивці.
Гарі, ви в системі. Розверніть корабель.
Тут потужні екрани.
Мікропробоїни затягнуться автоматично.
Розверніть корабель. Це вже занадто.
-Чому ти порушила звичний порядок? -Я не…
Чому вилізла з басейну?
Я знаю, чого ви прагнете.
Ти хвилювалася за Річа, пішла в його каюту,
його там не було. І що сталося?
86 981 803.
Я щось відчувала.
86 981 821.
Неминуче лихо.
Якесь… таке відчуття.
86 981 827.
Яке відчуття? Спогад? Видіння? Що саме?
Імпульсивне бажання?
Наче тіло щось знало ще до мозку.
Гарі, небо.
Як знала тоді, що впаде Зоряний міст.
Як знала, що мене заарештують.
Чому ти не спиш?
Ви щось сказали?
Ні. Але саме збирався спитати…
Як завчасно знала, що хтось заговорить.
Геній заговорив.
86 981 000.
Ми всі інакші, Дорнік.
І якщо ви не розумієте причину, з'ясуйте її,
до того, як це зроблять інші й використають це проти вас.
86 981 827.
Термінус.
Ви нас виганяєте?
Ви щось сказали?
Геній заговорив.
Ви нас виганяєте.
Вибач.
Чому ти не спиш?
Ви щось сказали?
-Вибач. -Ви нас виганяєте.
-Чому ти не спиш? -Вибач.
Ви щось сказали?
Ось чому я прийшла у вашу каюту. Ось чого ви не змогли передбачити.
Я знала, що станеться, ще не усвідомлюючи цього.
Не завдяки математиці й розрахункам…
Здається, я можу бачити майбутнє.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко