BASERT PÅ ROMANENE AV ISAAC ASIMOV
Anthors belte. Pappa fortalte meg historier om det.
Lurer på hva han ville sagt nå.
Tenk at jeg pleide å arbeide på en av de der.
Utvant palladium. Jeg husker det.
Jeg får vondt i ryggen bare av å se utstyret.
Tenk at det er der fortsatt. Folket ditt forlot det bare?
Industrien fungerte ikke uten Imperiets teknologi.
Det var da jeg begynte å reise langdistanse. Et annet liv.
Med andre ord, du sviktet folket ditt.
Da var det en thespiner mindre til å kjempe om restene.
Nærmer oss koordinater.
Det er ingenting her.
Se bedre etter, vokter.
Invictus?
Kronjuvelen i keiser Taurelians flåte.
Kjenner du til henne?
De sier at på hennes tid var Invictus den mektigste våpenplattformen
Imperiet noensinne hadde bygd.
En planet-dreper.
Ja. Hun forsvant sporløst for 700 år siden.
Ingen skrotrester. Ingen nødsignal.
Folk meldte om observasjoner av henne rundt i galaksen,
svarte aldri på hilsninger, ble aldri sett samme sted to ganger.
Og du bare fant henne her?
Som om hun kalte på meg.
Invictus er et sprangskip.
Imperiet anser sprangteknologi som en statshemmelighet.
De ville heller utslettet hele De ytre regioner
enn å la dere ta skipet.
Ingen vet at hun er her.
Dere vil ikke engang klare å borde.
Luftslusen vil aldri åpne seg for en anacreoner.
Deres keiserlige nanoboter,
programmert for rask helbredelse og identifisering…
…kodet til å ha tilgang til ethvert keiserlig skip.
Det var derfor vi trengte deg. Du er vår billett inn.
Selv om det skulle fungere, vet du ikke hvor skipet har vært
eller hva som skjedde med mannskapet.
Hvordan vet du om det er trygt å nærme seg?
Det er det ikke.
De to skipene vi mistet da vi prøvde å borde.
Forsvarssystemene hennes er fortsatt aktive.
Gjør klar draktene. Tiden er inne.
Tror du noen av gruvebasene har aktiv kommunikasjon?
Det er tvilsomt. Men det er mulig.
Jeg har en nødsender.
Et nevrologisk implantat. Registrerer alt jeg ser og hører.
Hvis vi finner en forsendelseskapsel på Invictus kan vi sende ut et signal.
Hør etter. Det er et sprang på 10 000 meter.
Dere bør slippe dere raskt, med så lite bevegelse som mulig.
Når dere nærmer dere, må dere snu og bremse.
Invictus' automatiske skrogvåpen
er blinde for objekter som er mindre enn to meter i diameter.
Hvis vi sprer oss og beveger oss kontrollert, bør vi være usynlige for dem.
Vet du hva du gjør?
Nesten aldri, kjære.
Vokter, gå foran.
Dere må lande på den indre ringen for å komme til luftslusen.
Rekker dere ikke den indre ringen, forsvinner dere.
Jeg hopper på tre.
En. To…
Faen.
Nesten der.
Godt jobbet, vokter.
Sal, drakten min svikter. Det er ikke bra.
Motorene reagerer ikke.
Nei, nei, nei.
-Jeg kan ikke… -Jeg har deg!
-Sal! Gå tilbake. -Hugo! Nei.
Gå tilbake.
-Sal… -Hugo!
Nei. Nei. Hugo.
Svelg sorgen, vokter. Vi har ikke tid til det nå.
Luftslusen er den veien. Kom igjen.
Unnskyld meg.
Du er for rasjonell til å ha tatt det jeg gjorde som noen…
Fortsett. Jeg vil gjerne høre hva du tror at du ikke gjorde.
Om jeg ikke hadde knelt, ville det vært i strid med troen min.
Så du knelte foran en demagog.
-Jeg knelte for Moder. -For hva?
Jeg kjenner ikke det ordet,
som den moderløse skapningen jeg er.
Du vet at jeg ikke er enig i Halimas meninger.
Det håper jeg da ikke. Du er ikke akkurat ett med reinkarnasjonssyklusen selv.
Jeg lurer på hva Halima ville sagt om hun fikk vite det.
Det er ikke i min interesse å offentliggjøre din sanne natur.
Dette var et ufattelig svik, Demerzel.
Det var et svik mot direktivet ditt.
Så vidt jeg forsto det, er du ikke i stand til å være illojal.
Over alt annet er din troskap mot Det Cleonske dynasti
innebygd i programmeringen din.
Og det er poenget mitt.
Hvis det å knele var i strid med bestemmelsene mine,
ville jeg ikke klart å gjøre det. Fysisk.
Signalene jeg bruker til å få lemmene til å bøye seg, ville ha blitt blokkert.
En forklaring som også rettferdiggjør handlingene dine.
Her er mitt spørsmål.
Ønsket du å knele?
Jeg er lojal mot Imperium over alt annet.
-Unnskyld meg… -Spytt ut.
Det virker som zephyr Halimas tale har slått an.
Ambassadør Thanwall antyder at hun nå er blitt favoritten.
Vel…
Da må vi vende henne bort fra dette favorittemaet.
Jeg må finne ut hva hun egentlig vil ha av meg.
Jeg ville ikke ventet å se deg her nede, Cleon.
Den korrekte tiltalen er "Imperium".
Jeg har stor respekt for de som prøver seg på spiralen.
Et hellig ritual, reservert for en proksimas bortgang.
Å gå er å ydmyke seg for De trefoldige gudinner.
Jeg ser at noen har lært deg opp godt.
Si meg, lady Demerzel, har du hatt anledning til å gå spiralen?
Det har jeg. For mange år siden.
Da vet du hvor transformerende reisen kan være…
…og hvor mye kroppen vil lide.
Denne mannen ble blendet av solen.
Mange andre dør i forsøket på å komme til Moders kjød.
Det er sikkert noble måter å dø på.
Zephyr Halima, Imperium håper å snakke åpent med deg.
Jeg setter pris på et aggressivt tidlig spill.
Og du har lyktes med å dra meg ned hit i skyttergravene.
Så jeg applauderer deg. Jeg er her. Og jeg lytter.
Jeg er ikke sikker på hva du venter at jeg skal si.
Hva ber du om?
Avslutt Det genetiske dynasti.
Hvis du vurderer tilbud, overvei følgende.
I tillegg til avsaltingssystem,
vil vi etablere en satellitt-sikkerhetsstasjon
som skal beskytte folket ditt.
Trygghet og rent vann.
Vi misforstår hverandre, Cleon.
Min anmodning er ikke taktisk.
Jeg sier bare det jeg tror.
Og jeg tror Det genetiske dynasti vil bety undergangen for oss alle.
-Luminister kan forutse framtiden? -Jeg hevder ikke å forutse framtiden.
Jeg har bare en sterk følelse i sjelen av hva som er sant og hva som er galt.
Galt?
Du har ikke den minste forståelse av hva familielinjen min har oppnådd.
-Brødrene mine og jeg… -Brødre? Dere er ikke brødre.
Dere er gjenklangen av en død manns ego,
som av natur er blinde for alt dere mangler.
Den sjelløse skapningen kan ikke se seg selv.
Gjorde ikke avdøde dr. Seldon en lignende observasjon?
Hvis det er det du virkelig tror, beklager jeg.
Du vil tilbringe livet med å rope inn i tomrommet.
Den eneste grunnen til at du reiste hit,
er fordi du vet at folk lytter til meg.
Som forberedelse til reisen
ble du sikkert opplyst om det enorme antallet som følger luminisme,
som alle vil tjene sannhetens lys.
Si meg, hvor mange mennesker måtte til for å sprenge Stjernebroen?
Truer du meg?
Jeg prøver bare å besvare spørsmålet ditt, å si fram anmodningen min.
Jeg er ikke overrasket over at det forvirrer deg.
Det handler om noe som er så mye større enn deg.
Men rådgiveren din vil sikkert hjelpe deg å forstå.
Ha meg unnskyldt. Jeg har sjeler som trenger meg.
-Lewis trekk tilbake. -Hva, Salvor?
Du og Jacenta er for nære. To meter!
Å, beklager.
Søk dekning!
Hvis jeg åpner dørene, vil skytingen stoppe.
Kaptein!
Nå!
Kom igjen.
Nei!
Han gjorde nytten sin.
Ikke du, vokter. Du er for farlig når du går fri.
Hold fram hendene.
Gå.
Gå videre.
Atmosfæren er frossen.
Det må være et brudd i skroget.
Atmosfæresystemene må være avslått. Vi må finne reguleringspanelet.
Reguleringspanelet. Her borte.
Ok. Systemet er foreldet.
Jeg må legge inn kommandoer med manuelle koder.
Jeg har forseglet bruddet. Det er trygt å gjenopprette atmosfære.
Gjør det.
Vi kan få vær her når atmosfæren reguleres.
Og nå tyngdekraft. Pass opp.
De lysene, hva var det? Er det overspenning?
Jeg er ikke sikker.
Oppdater sikkerhetsprotokollene. Jeg vil ha det interne forsvaret avslått.
Sikkerhet er et annet system. Det er nok nærmere broen.
Da går vi dit.
Seksten sekunder.
Lysene pulserte konsekvent hvert 18. sekund,
og nå er det nede i 16.
Ok. Så hva betyr det?
-Som en nedtelling. -En nedtelling til hva?
Neste sprang.
For to uker siden var folkene mine ute for å lete i skrot.
De så tilfeldigvis Invictus springe inn.
Vi tror motorene hennes går av seg selv
og setter tilfeldige intervaller mellom sprang.
Vi visste at om vi ville få kontroll over skipet,
måtte vi borde før hun kunne springe bort igjen.
Springe hvor?
De aner ikke. Det var sånn legenden startet.
Det var derfor Invictus ble et spøkelsesskip.
Mannskapet må ha mistet kontrollen,
og skipet begynte å springe fra ett tilfeldig koordinatsett til det neste.
De ble sendt ut i det mørke dypet et sted,
utenfor kommunikasjonsrekkevidde, kanskje utenfor galaksen.
De slapp opp for mat og vendte seg mot hverandre.
Hvor lang tid har vi før nedtellingen går til null?
Med denne farten…
…fire timer.
Ok.
Så vi har fire timer til å få kontroll, ellers stikker hun av gårde igjen.
Skjønner du nå at det haster?
Hvis vi mislykkes og er heldige,
ender vi i hjertet av solen
eller stirrer inn i et svart hull.
Hvis vi er uheldige, lider vi en mye lengre død.
Hva mener du om Halima nå?
Det var dumdristig.
Jeg er ikke i tvil om at det var en trussel.
Den pokkers Hari Seldon forutså dette.
"En formaning fra en av galaksens store religioner."
Med hensyn til Halimas trussel, skal jeg øke sikkerheten ved palasset.
Et kommunikasjonsteam kan holde tilbake Halimas budskap,
datafiltre utløst av visse fraser. "Det genetiske dynasti."
Nei.
Jeg nekter å være i forsvar mot denne kvinnen.
Hvis hun vil påberope seg noe større enn meg, gjør jeg det samme.
Jeg skal bevise at hun og Seldon tar feil.
Ifølge zephyr Halima er jeg uten sjel
og derfor ute av stand til å vokse.
Jeg er uenig.
Men som hun sier, kan ikke den sjelløse skapningen se seg selv,
og derfor må jeg appellere til dem med et mye bredere syn,
bredere enn selv zephyrene.
Jeg må appellere til De trefoldige gudinner.
Jeg skal gå den store spiralen.
Og jeg skal la Moder, Møy og Kone bestemme hva som er sant,
hvem som har rett…
…og hvem som tar feil.
Hvordan fungerer dette?
Jeg skal vise deg.
Jeg har med noe til deg.
Fargekorrigerende linser. Så du kan se rødt og grønt.
Takk.
Men jeg kan ikke. De vil tiltrekke oppmerksomhet.
De andre, broder Dusk og broder Day,
de må ikke vite det.
Kanskje du kan ta dem på når de ikke ser det.
De ser alltid.
Og om de begynner å trekke i den tråden, rakner alt.
Ja, Imperium.
Vær så snill, Azura…
…kall meg Cleon.
Det er ikke bare fargeblindheten.
Tomlene mine legger seg høyre over venstre.
Mine brødres legger seg venstre over høyre.
De elsker kål.
Jeg synes det er så bittert at jeg knapt klarer det.
Jeg tar på skoene i en annen rekkefølge.
Jeg peker på ting med en annen bøyning på fingeren.
Jeg spiser stivelse før kjøtt i stedet for omvendt.
Hvis de legger merke til linsene, kan de merke alt sammen.
Ville det vært så ille?
Jeg skal vise deg.
Dette er den første.
Opprinnelsen.
Den Cleonen vi alle kommer fra.
Det er mer.
Er de i live?
På en måte.
De absorberer informasjon
så de kan være oppdatert om livene våre i tilfelle de trengs.
Trengs? Til hva?
Hvis en Cleon blir skadet eller drept, er dette erstatningene hans.
Hvert øyeblikk av livet mitt er en test.
Og hvis jeg feiler, hvis de får vite hvor annerledes jeg er,
blir det min siste dag.
Og hans første.
Men det kan de ikke. Du er Imperium.
Ikke mer enn han er.
Min jobb, min grunn til å eksistere, er å være en perfekt kopi.
Og om jeg ikke klarer det, så…
Imperiet må beskyttes mot feil.
Som meg.
Så jeg kan ikke ta imot gaven din, Azura.
De må ikke vite at jeg korrigerer synet.
Jeg må passe inn, ellers dør jeg.
Eller du rømmer. Du drar.
De vil ikke bry seg. De vekker bare erstatteren din.
De vil ikke la en keiser på rømmen gå fri. De vil få meg drept.
Da sørger vi for at de ikke kan finne deg.
Jeg har det mest gjenkjennelige ansiktet i galaksen.
Ikke om vi forandrer det. Det fins hemmelige biohackere.
De kan gjøre det med ett inngrep.
De ville funnet meg gjennom nanobotene mine.
Det fins folk som kan filtrere dem ut.
Tror du at du er den første som har ønsket dem bort?
Du hadde en grunn til å vise meg dette stedet.
Den samme grunnen som til at du hoppet fra balkongen.
Du kan ikke leve sånn.
Du har levd hvert øyeblikk av livet med at folk har holdt øye med deg.
Kløften er annerledes. Du kan bli borte i den.
For Imperium representerer Kløften en feil.
For resten av Trantor representerer den en mulighet.
For første gang på århundrer kan vi se opp og se ekte skyer og ekte stjerner,
ikke bare en simulering drevet av servere som er laget for å holde oss tilfredse.
Slipper jeg gjennom vaktholdet med den?
Den er fordekt.
Den er ikke som palasset ditt.
Den er folksom. Den er kaotisk.
Men den er levende.
Og den venter på deg.
Bli med meg.
Du hørte ikke middagsklokken.
-Beklager. -Punktlighet. Rutine. Respekt.
Det kan være innøvde trekk for vanlige folk,
men de er iboende for en Cleon. Det burde de i det minste vært.
Selvsagt.
Jeg lærte om Trantor. Resten av den.
Vi er Trantor.
Ingenting utenfor palassets vegger er relevant.
Hari?
Computer, hva ser jeg på?
Hari Seldon kvantum bevissthets-protokoll.
Det er en slags projeksjon.
Computer, identifiser problemet med Hari Seldon-protokollen.
Ufullstendig nevrotilkobling.
Hjelp meg.
Computer, hva var kilden til tilkoblingen?
Innledet med Raych Foss' ankomstprotokoll.
Kan du restarte den?
Autorisering kreves.
-Hari, kan du høre meg? -Hjelp meg.
Hør på meg. Fokuser på stemmen min. Dette er Gaal.
Gaal!
Du har digitalisert bevisstheten din, men noe gikk galt.
Du feiler, du sitter fast i fortidens løkke.
Konsentrer deg om stemmen min.
Dette er nåtiden. Dette er nå.
Sånn, ja, Hari. Følg stemmen min.
Det er fortiden. Dette er nå.
Hva har du gjort mot deg selv?
Jeg fikk en dataenhet implantert i hjernen før vi forlot Trantor…
…synkronisert med en port skjult i Raychs kniv.
Tok opp alle mine tanker og minner, alt fram til det øyeblikket jeg…
Noe må ha gått galt.
Hvor er jeg?
På et skip som heter Ravnen, på vei til Helicon,
hjemplaneten din, Hari.
Helicon. Å, ja.
Hvor lenge?
Trettifire år.
Du skulle ikke vært her.
Hvor er Raych?
Han sendte meg i stedet.
Det ville han ikke gjort. Du skulle lede Første Stiftelse.
Det visste han.
De møter snart sin første krise. Hvem har ansvaret?
Lewis Pirenne, antar jeg.
Han vil få dem gjennom bosetningsfasen,
men til det som så kommer, trenger de en annen, deg.
-Raych visste det. Hvor er Raych? -Det er vanskelig å forklare.
Du er død, Hari.
Det vet du vel?
Raych drepte deg.
De tror jeg hjalp ham.
Hva? Hvorfor?
Jeg gikk til lugaren din. Forstyrret ham.
Jeg så ham bøyd over deg med kniven i brystet ditt.
Han kastet meg i livbåten og ble igjen.
Hva skjedde med ham?
De henrettet ham.
Raych er død?
Hvorfor, Hari?
Hari. Hvorfor gjorde han det?
Hari?
Hari!
Vi slipper opp for tid. Vi må handle. Nå.
Vi tar våpnene deres. Utjevner kampen.
Jeg er ingen slåsskjempe. Det er ingen av oss.
Det er de færreste til de ikke har annet valg.
Stopp!
En energibarriere.
Det må være en teknisk forløper til gjerdet vårt på Terminus.
Jeg er den eneste eksperten her som trygt kan overstyre den.
Men da må du ta av håndjernene.
Gjør det, vokter.
Ellers dør vi alle forgjeves.
Sånn. Vi er kodet inn.
Femten sekunder.
Håndjernene på. Hold fram hendene.
Hva er dette?
De eldre skipene brukte kjøletanker til sprangmotorene. Forsiktig.
Ikke hal ut tiden.
Gå videre.
Lewis!
Nei! Nei!
Nei, Phara. Vi trenger henne fortsatt.
Det kan være flere barrierer og sikkerhetsprotokoller å koble ut.
Vær så snill, Rowan.
Vi mister alle ekspertene våre, og vi slipper opp for tid.
Vil du leve lenge nok til å angripe Imperiet?
Det kan du ikke om du blir på dette skipet.
Jeg forlater aldri Invictus.
Og ikke du heller.
Du skal hjelpe oss å endre skipets retning før hun springer igjen.
Og så leder vi det rett inn i Trantors bankende hjerte.
Imperiet rekker ikke å unnslippe,
akkurat som folket mitt.
Trantor vil ikke være annet enn en haug av giftig aske,
med all sin ondskap brakt til taushet under den.
Vi skal la rettferdigheten seire over dem.
Vi skal dø for å bringe Imperiet i kne.
Oksygennivå to prosent.
Hari?
Skipet stenger ned uten deg.
Temperaturen har falt.
Jeg tror ikke jeg klarer å puste mye lenger.
Vennligst autoriser gjeninnføring av livsstøttesystemer.
Hari?
-Vennligst autoriser gjeninnføring… -Vær så snill.
-…av livsstøttesystemer. -Vær så snill, Hari.
Vær så snill.
Autorisering komplett.
Jeg skylder deg en forklaring, Gaal.
Jeg forstår det nå.
Hvorfor gjorde Raych det?
Jeg forstår ikke. Hvorfor drepte han deg?
Min død var et essensielt element for at planen skulle lykkes.
Jeg forstår ikke.
Stiftelsen trenger mer enn en mann til å inspirere den.
Den trenger en myte som kan vare i århundrer.
Og det fungerte.
Husker du hva dødelighetsanslagene våre for Terminus var?
-Trettifire komma to prosent. -Den faktiske raten var nesten halvparten.
Min død herdet Stiftelsen.
Stiftelsen er ikke en religion, Hari. Og du er ikke en gud.
Nei. Guder er ugjennomtrengelige for kniver.
Men du kan drepe dem. Du slutter bare å tro på dem.
Jeg kjøper det ikke. Du er selvopptatt,
men jeg kan ikke se at du ofrer livet bare for å gjøre deg selv til dette.
-Hvorfor ikke vente til… -Jeg har Lethes syndrom.
Hadde Lethes syndrom.
Arvet fra faren min.
Når symptomene manifesterer seg, er den kognitive nedgangen bratt.
Tenk gjennom det.
Vi kommer til Terminus, møter sult og elementene,
men jeg er ikke lenger den som redder oss,
men tullingen som dro alle med til en gold stein.
Men du sa at det var drømmen din å se Terminus.
Du sa at du ville starte Stiftelsen sammen.
Ja.
Jeg sa det høyt og ofte, ikke sant?
Så ofte at jeg begynte å kjede meg selv.
Du spilte.
Jeg konstruerte narrativet.
Det er en fin måte å si at du løy på.
Går mot romskrot.
Helicon. Hjemme.
Romskrotet omgir…
…Helicons mørke stjerne.
Den har holdt hjemplaneten din skjult i alle disse årene.
Jeg vet hvor vi er, Hari. Det er "hvorfor" jeg sliter med.
Visste Raych om dette? Din død? Dette skipet?
Raych visste alt.
Han skulle ta livet mitt. Han skulle bli igjen og forklare hvorfor.
Og så, en uke eller så senere, forsvinne og komme hit til meg.
Han elsket deg. Det var ikke løgn.
Du skulle ha advart meg.
Ville du ha hørt på meg?
Jeg er så lei av dette.
Du bestemmer hva jeg trenger å vite og når jeg trenger å vite det.
Hva forandret planen din?
-Må jeg virkelig svare på det? -Fortell.
Han ville aldri forlate deg.
Så du fikk Raych til å drepe deg.
Da måtte han forlate meg.
-Du utnyttet ham. -Det er urettferdig.
Du utnyttet oss begge.
Raych skulle vært her.
Ikke du. Raych.
Du skulle bli på Terminus, lede Terminus.
Nettopp! Det var aldri en versjon av planen din
der Raych og jeg var innen lysår av hverandre.
Du brydde deg ikke om hva vi ville så lenge planen din var trygg.
Du er for smart til å spille offer, Gaal.
Du ønsket en del i dette det øyeblikket du løste Abraxas.
Jeg gjorde hva?
Du kunne ha sendt inn svaret anonymt.
Du valgte anerkjennelse.
Ingen tvang deg til å komme til Trantor.
Jeg kom under falske forutsetninger.
Du kom i full viten om oppmerksomheten du ville få
og faren det satte familien din i.
Du tok et valg, Gaal.
Du ønsket et annet liv enn det som var ment for deg.
Da vi ble slept inn foran keiseren, valgte du å lyve for ham.
"Hvis du dreper meg, framskyndes fallet." Var det ikke det du sa?
Greit. Vi er begge hyklere.
Hvis dette bare handlet om veien psykohistorie la fram,
ville du latt Cleon drepe deg i tronerommet.
Tilhengerne ville blitt sendt i eksil, og alt ville falt på plass som planlagt.
Det er sant.
Så hvorfor gjorde du ikke det?
Jeg ville leve.
Det ville Raych også.
Nå er jeg her i stedet for på Terminus, og Raych er død.
-Og det er din skyld. Ikke min. -Er det det?
Du våger ikke å gi meg skylden.
Du skulle ikke være nær kabinen min den kvelden jeg døde.
Du skulle svømme.
Hver kveld, 40 lengder i bassenget. Telle primtall som alltid.
Jeg har hørt nok fra deg.
Jeg likte deg bedre da du var døende.
-Hvorfor kom du til kabinen min? -Jeg var bekymret for Raych.
-Så hvorfor ikke gå til hans? -Han var ikke der.
-Hva skjedde så? -Jeg vet ikke. Jeg…
Computer, unngå romskrotområdet.
Autorisering kreves.
Noe vil slå hull i skroget.
Hvis du er i prosessoren, kan du få oss til å snu.
Skjoldet er sterkt. Eventuelle mikrobrudd forsegles automatisk.
Snu skipet. Dette er for mye.
-Hvorfor brøt du rutinen? -Jeg kan ikke…
Hvorfor kom du opp av bassenget?
Jeg vet hva du prøver å gjøre.
Du var bekymret for Raych. Du gikk til kabinen hans.
Han var ikke der. Hva skjedde?
86 981 803.
Jeg kjente det på meg.
86 981 821.
En følelse av undergang.
Jeg bare… Jeg hadde en følelse.
86 981 827.
Hva slags følelse? Et minne? Et syn? Hva?
Et innfall?
Som om kroppen visste noe før jeg gjorde det.
Hari, himmelen.
Som å vite at Stjernebroen ville falle.
Som å vite når de ville komme og arrestere meg.
Hvordan kan du være våken?
Sa du noe?
Nei. Men jeg ville spørre…
Noen snakket før de gjorde det.
Vidunderbarnet snakker.
86 981 000…
Alle er forskjellige.
Og hvis du ikke vet hva det er, må du finne det ut
før noen andre gjør det og bruker det mot deg.
86 981 827.
Terminus.
Du sender oss i eksil.
Sa du noe?
Vidunderbarnet snakker.
Du sender oss i eksil.
Jeg er lei for det.
Hvordan kan du være våken?
Sa du noe?
-Jeg er lei for det. -Du sender oss i eksil.
-Hvordan kan du være våken? -Jeg er lei for det.
Sa du noe?
Det var derfor jeg kom til kabinen din. Det var det du ikke kunne forutse.
Jeg visste hva som ville skje før det skjedde.
Ikke gjennom matematikk, ikke gjennom utregninger…
Jeg tror jeg kan føle framtiden.
Tekst: Evy Hvidsten